11. februar 2010, Columbia i Missouri
Ca 20.30
Innsatsstyrken forbereder rassia hos familien Whitworth
etter fullmakt gitt 8 dager tidligere
Politi! Ransakingsordre!
To informanter påsto at Whitworth
hadde store mengder marihuana
Spark den opp!
Til døren! Fort! Til døren!
Politi! Ikke rør dere!
- Gå forbi oss! - Gå forbi!
Det går bra med dere. Det går bra.
Politiet hadde undersøkt søppel
og funnet spor av marihuana i familiens søppel
Ikke rør dere! Forstått?
Hendene bak ryggen! Gjør det nå!
Bak ryggen!
Skjøt dere...
Skjøt dere hunden min?
Herregud!
Politiet finner en kvern, en pipe og litt marihuana
Hvorfor i helvete gjorde dere det?
Har du ikke råd til advokat,
vil en bli utnevnt til å representere deg og svare på spørsmål.
Whitworth erklærer seg skyldig i besittelse av narkotika-utstyr
og får bot på 300 dollar.
Skjønner du?
Vi tar det som et ja.
Vi kan ikke få et samfunn
som er både fritt og rusfritt.
Man får ikke i pose og sekk.
Hele prosessen med å gå fra én oppfatning
til å bli overbevist om en annen ved å se sannheten,
består i å føle en identifikasjon som gir gjenklang
og gir en følelse av helhet og sammenheng.
Det skaper orden i kaoset.
Det er tenkemåten som fikk oss hit,
og reisen vi har tatt.
Femti år med kriminalisering.
Det kom av oppfatningen av
at vi ikke trenger å bry oss om hverandre lenger.
Alle har nok med seg selv.
Vi har ikke alltid vært sånn.
Spørsmålet er: Kan vi gå tilbake til å bry oss om hverandre?
Hvilke nyanser definerer en kultur?
Er det hvordan vi holder ro og orden?
Hvordan vi tar vare på våre syke?
Hvordan vi styrer?
Hvordan vi deler informasjon?
For 77 år siden ble marihuana forbudt i USA.
I 1961 var den kriminalisert på verdensbasis.
I dag blir marihuanaens lovlighet
drøftet i alle former for medier og alle nivåer av politikk.
Det er nå et polariserende tema i en endeløs rekke offentlige debatter.
Målet?
Å svare på spørsmålet som nekter å dø.
Bør marihuana legaliseres?
Svært langsomt begynner imidlertid et annet spørsmål å dukke opp,
et spørsmål som søker svar på om marihuanaforbudet i seg selv
har utviklet kjennetegn
som viser en større sannhet om oss selv
og hvordan samfunnet fungerer.
Er dette en dårlig idé? Er dette en nedadgående spiral?
En ny studie viser at marihuanarøyking
kan øke risikoen for testikkelkreft.
Du bryr deg ikke om forskningen om at marihuana kan gi deg mannepupper?
Marihuana gjør deg dum.
Hva kan hindre noen i å bli høy på marihuana
og sette seg bak rattet?
"Marihuana fører til brystutvikling hos menn."
Alle disse mytene er forsidestoff.
Marihuana kan gi bryster hos menn
Den slags har kommet på rekke og rad.
Dr. Lester Grinspoon Æresprofessor i psykiatri, Harvard
Jeg burde være impotent når jeg røyker marihuana.
Det er jeg ikke.
Ben Dronkers Stifter, Sensi Seed Bank & Hemp Museums
Tankeprosessen bak demonisering av noe sånt som marihuana,
kommer av ren uvitenhet.
Hvor er likene? Tallene? Finnes det én?
Joe Rogan Komiker, forfatter
For jeg har hørt fra eksperter jeg har respekt for,
at de ikke vet om noen.
Kontrollkomiteens høring
Marihuana kan bare drepe deg
hvis du tar 10 kg av det og kaster det ut av et CIA-fly,
og det treffer deg i hodet.
Slik dør man av marihuana.
I en kjent nødsamtale stjal politiet marihuana fra noen ungdommer
og laget kaker av den og spiste dem,
for så å få hetta og ringe politiet selv.
"Hvor mye har dere tatt?"
"Jeg vet ikke, vi har laget kaker. Og jeg tror vi er døde.
Tiden går veldig tregt."
Det er herlig, for de trodde de var døende.
"Tiden går veldig tregt." Men det gikk bra.
Men alle vet at anti-marihuana-annonser her i landet
har blitt helt latterlige.
For eksempel en jente som smelter på sofaen uten ben,
og hun sier: "Jeg røkte marihuana, og nå har jeg ingen ben."
Jeg forbandt mange av disse som røkte marihuana,
med dårlig motiverte folk som var tapere.
Jeg hadde en fordomsfull oppfatning av
hva marihuana faktisk gjorde med et menneske.
Blant de antatte skadevirkningene av marihuana
synes to å bli nevnt daglig, mer enn noen andre.
To synes å være de viktigste grunnene til
at marihuana må holdes borte fra allmennheten.
Den første.
Vi har den kjente: "Bare én sigarett, og du blir sinnssyk."
Jo mer du roter med cannabis, desto mer kan det rote til hodet ditt.
Mine første syv år som forsker ble viet til schizofreni.
Jeg kan love deg at det er latterlig.
Professor David Nutt Psykiater, nevropsykofarmakolog
Vi vurderte bevisene. Jeg tror vi må ha gått gjennom ca 2000 avhandlinger,
og det forårsaker ikke schizofreni.
Kanskje finnes det enkelte med schizofreni
hvor sykdommen kanskje oppstår litt tidligere
fordi de røkte cannabis.
Det er ofte det vi kaller en fremskyndende hendelse.
En fremskyndende hendelse kan være tapet av en viktig person,
en alvorlig bilulykke.
Det kan absolutt forsterkes av en rekke stoffer.
En real fyllekule
kan også være en fremskyndende hendelse.
Faktum er at schizofreni har en utbredelse
på omkring én prosent på verdensbasis.
Cannabisbruk,
la oss begynne med 60-tallet, har gått opp sånn.
Dr. Igor Grant Nevropsykiater, UCSD medisinske fakultet
Man har noe nytt. Hvis det forårsaker schizofreni,
burde vi se en betydelig økning i schizofreni.
Vi burde se flere personer med schizofreni.
Schizofreni har holdt seg der.
I alle epidemiologiske studier jeg kjenner til,
er det ingen økning.
Så hvis marihuana forårsaker schizofreni,
burde vi nå hatt mer schizofreni.
Det ser vi ikke.
Vi ville helt klart sett en liten stigning,
gitt hvor mange som bruker dette.
Man må virkelig se på fakta
Jason Reed Forfatter, blogger - Huffington Post
og ha et nøytralt utgangspunkt for å forstå at
alt som har med psykisk helse å gjøre, er dårlig underbygd
og bygget opp på forskjellige medvirkende faktorer,
og ved å bruke alle på cannabis,
gjør man kanskje større skade,
fordi man benekter alle disse andre faktorene
som utvilsomt spiller en rolle.
For mange er livet i seg selv overveldende,
så de ønsker seg noe som kan distrahere dem,
enten det er å drikke hostesaft, sove,
runke eller gamble.
Det er mye folk gjør
for å glemme angsten av å leve.
Kanskje ikke noe for deg. Det kan gjøre deg paranoid.
Brian Redban Komiker, stifter av Deathsquad Podcasts
Du kan ha røkt dårlig marihuana en gang
og trodd at du fikk hjerteinfarkt.
Cannabis er ikke for alle. Ingen bør tvinges.
Graham Hancock Forfatter, journalist
Det er mange grunner til at marihuana kanskje ikke er noe for deg,
men ikke fortell meg at det ikke er riktig for meg.
Den mest nevnte skadevirkningen
forbundet med marihuana i dag, er avhengighet.
Du vet vel at det er veldig vanedannende?
For jeg tror det er vanedannende og fører til tyngre stoffer.
Men for å forstå avhengighet i forbindelse med marihuana,
må man først ha en forståelse av psykologien
bak avhengighet i første omgang.
Et interessant spørsmål er: "Hvem blir avhengig?"
Dr. Gabor Maté Forfatter, spesialist på avhengighet
Folk kan ha sex uten å være avhengige,
de kan handle,
men noen blir alvorlig avhengige av alle disse tingene.
Er en kortstokk vanedannende? Nei. Eller ja. Avhengig av den enkelte.
Det er samme prosess uansett hvilken avhengighet det er.
Eneste forskjell er egentlig at
en stoffavhengig får dopaminet
fra et utenforstående stoff,
mens en adferdsavhengig får det utløst av en bestemt adferd.
Hvis jeg snakker med 100 eller 1000 personer og spør:
"Hvor mange av dere er avhengige av et stoff?"
vil mange rekke opp hånden,
og jeg sier: "Hva ga det deg?"
Ikke: "Hva var ille ved det?"
Det vet vi, men "hva ga det dere?
"Hva var positivt med deres erfaring?"
"Det ga meg en følelse av fred. Det ga meg smertelindring.
"Jeg følte større samhørighet. Det gjorde meg mer selvsikker.
"Jeg kunne snakke og omgås andre mennesker."
Med andre ord ønsker den avhengige bare å være
et vanlig menneske, og det virkelige spørsmålet er:
Hva hindrer dem i å ha disse tingene,
og hva har skjedd med dem?
Så avhengigheten skulle ikke anses som problemet.
Det er et problem, men det er ikke problemet.
Det er den avhengiges forsøk på å løse problemet i første omgang.
Studier av vanskelig barndom som ble utført i California,
så på omstendigheter som
fysiske, seksuelle eller følelsesmessige overgrep mot barn,
en forelder som går bort, eller en bitter skilsmisse,
en forelder i fengsel, en forelder med sinnslidelser
eller avhengighet, eller vold i familien,
og for hver av disse vanskelige barndomsopplevelsene
øker faren for avhengighet eksponentielt.
Når en gutt har hatt seks slike vanskelige erfaringer,
er faren for at han kan bli stoffavhengig
sprøytemisbruker 4600 prosent større
enn for en gutt uten slike erfaringer.
Hvorfor det? Det er fordi traumene former hjernen slik
at vanedannende stoffer blir mer tiltalende.
Traumene gir også vedkommende en smerte
som de vil prøve å flykte fra
eller lindre ved hjelp av vanedannende adferd.
Det er det sosiale og følelsesmessige miljøet
som former selve biologien i hjernen.
For å forstå en annens avhengighet,
må man se på hva som påførte vedkommende smerte.
En som fra tid til annen tar en øl, noen ganger røyker marihuana,
men ikke opplever negative konsekvenser,
ikke får redusert helse eller setter livet i fare,
ikke svekker sitt personlige forhold til andre,
kan ikke kalles avhengig,
og man kan ikke kalle adferden vanedannende.
Så vi må sette et klart skille
mellom bruk av stoffer og avhengighet av stoffer.
Så til krigen mot narkotika.
Krigen mot narkotika føres mot folk
som ble mishandlet og traumatisert som barn,
og har psykiske helseproblemer.
Det ligger nok straff
i de negative konsekvensene av avhengigheten,
så vi behøver ikke å legge til mer straff.
Antall dødsfall over hele verden på grunn av sigarettrøking
er 5,5 millioner, ifølge de siste beregningene.
Hvert år dreper sigaretter like mange som ble drept
i tyskernes anti-jødiske folkemord.
Så vi har et holocaust hvert år på grunn av sigaretter.
Hvis du røker mer enn to pakker om dagen,
blir risikoen for å utvikle lungekreft 20 ganger større.
Dr. Donald Tashkin Æresprofessor i medisin, UCLA
Det er 2000 prosent.
Basert på den største vitenskapelige studien noensinne,
var det ingen tegn på at marihuana økte faren for lungekreft.
Det må stå litt i stil.
Det er en million forskjellige stoffer som er godkjent av samfunnet,
som ikke har en like lykkelig slutt.
Tar man for mye, er man ferdig.
Tanten til en venn av meg måtte på rehabilitering
fordi hun kjøpte to kartonger Krispy Kremes hver dag
og spiste dem i skogen så ingen fant henne.
Ut fra dette burde vi gjøre Krispy Kremes ulovlig.
Jeg vil kjempe mot enhver som foreslår det.
Det er akkurat som å spise en halv kg salt og dø.
Du brukte ikke saltet riktig. Du ødela alt med salt.
Hvis man bare tar litt salt på popkorn, er det ganske godt.
Men hva gjorde du, dumme nek? Du spiste en halv kg salt og døde.
Betyr ikke at vi burde forby salt.
Samfunnet protesterer ikke mot at folk hopper ut fra fly
i 15000 fot med fallskjerm.
Det hender at fallskjermene svikter, og folk dør.
Samfunnet protesterer ikke mot at folk driver fjellklatring.
Iblant faller folk ned fra fjell og skader seg,
men det er ikke ulovlig å bestige et fjell.
Hvis jeg skulle sammenligne marihuana og alkohol
rent medisinsk, og stilte spørsmålet:
"Hvilket av disse stoffene har størst potensielt ødeleggende
"og livstruende, helsenedbrytende virkninger?"
De kan ikke sammenlignes engang. Alkohol vinner klart.
Over 50000 dør hvert år av alkoholforgiftning.
De drikker seg bokstavelig talt i hjel.
Marihuana, null.
Har vi en krig mot alkohol og tobakk,
når alkohol er det stoffet som er involvert i flere drap
enn noe annet stoff i verden?
Howard Bloom Forfatter, ekspert på masseadferd
Hvordan ser vi på virkningen av øl?
Milde...
Vi er så avhengige av det.
Har man en sosial sammenkomst og det ikke er alkohol der,
går folk fra sans og samling.
La oss feire: "La oss gå på puben."
Når vi syns synd på noen: "La oss gå på puben."
Jeg er glad: "La oss gå på puben."
Hunden min døde: "La oss gå på puben."
Det er onsdag. Beste dagen i uken!
Passer bra å bli full!
Vi kan trenge en oppstiver.
Fantastisk! Margarita-dagen.
Skal du ikke drikke den, send den rundt.
- Hvordan skal dere feire nyttårsaften? - Jeg skal drikke meg full!
Vi gjorde en undersøkelse i parlamentet,
og vi spurte dem: "Er alkohol et narkotikum?"
Og de fleste politikerne sa: "Alkohol er ikke et narkotikum."
De sa: "Det er ikke et narkotikum fordi det ikke er ulovlig."
Og da er vi inne på denne særegne og farlige oppfatningen
at når noe er ulovlig, må det være farlig,
og når noe ikke er ulovlig, må det være trygt.
Hvis vi ser på
hele spørsmålet om narkotika i samfunnet,
ser man at når ordet "narkotika" brukes om disse stoffene,
blir et annet ord nesten alltid knyttet til det, og det er "misbruk".
"Narkotikamisbruk."
Alle narkotiske stoffer skjæres over én kam.
Cara Santa Maria Korrespondent, forfatter, programleder
Koffein er et narkotikum, og alkohol er et narkotikum.
Tylenol og Sudafed er narkotika.
Wiz Khalifa Rapper
Viagra er et narkotikum.
Når folk tenker på narkotika, tenker de bare på ulovlige stoffer.
Det er omfattende feilinformasjon,
og denne feilinformasjonen gjør folk fullstendig forvirret
når de prøver å forme sin versjon
av hva som er bra og hva som er dårlig.
Hvis det er absurd å kaste noen i fengsel for å drikke kaffe eller vin,
er det like absurd og galt
å kaste noen i fengsel for å røke cannabis.
Ingen har tatt overdose av cannabis. Visste du det?
Hva så? De kan ikke utføre daglige funksjoner.
De koster meg skattepenger!
Tanken at det ene er i orden og det andre ikke,
syntes å kreve noe som minner om bevis
før man kan påstå dette ugjenkallelig.
Noe av det jeg tror er viktig ved bruk av marihuana
eller bruk av alkohol eller hva som helst, er at man er ansvarsbevisst,
og man kan være uansvarlig med hva som helst.
Man bør veie risiko og gevinst.
Det finnes ingen moralsk mellomting. Likegyldighet er ikke noe alternativ.
Vi vil at dere skal hjelpe oss å skape intoleranse for narkotikabruk.
Er tanken på å beskytte folk mot seg selv gyldig?
De eneste som har ansvar for å beskytte oss
mot oss selv, er oss selv.
Hvis samfunnet nekter oss anledningen til å gjøre feil,
nekter det oss en grunnleggende menneskerett,
for feiltrinn er en del av livets undervisningsprosess.
Fortell et annet voksent menneske... "Niks! Ikke tillatt."
En voksen mann! "Nei, ikke du!"
"Men jeg er voksen. Jeg er et utviklet menneske."
"Nei! Bare legg det fra deg!"
Hvis et stoff virkelig er skadelig, og ditt virkelige mål
er å overtale folk til ikke å skade seg på denne måten,
trenger man ikke lover som sender dem i fengsel.
Man trenger god informasjon som de vil tro på.
Bare spre informasjonen,
og frie, selvstendige voksne
vil treffe egne valg om denne informasjonen,
enten å fortsette med stoffet eller ikke,
men de har fakta.
Hvis en fagperson som deg ikke kan svare tydelig
at metamfetamin er farligere enn marihuana,
som enhver ungdom på gata vet,
som alle foreldre vet.
Hvis du ikke kan svare på det,
er det kanskje derfor vi har mislyktes med
å opplyse folk om farene.
Ungdom bør ikke røke marihuana. Jeg er enig med formannen.
Men hvis nestlederen for Narkotikaetaten
ikke kan besvare dette spørsmålet,
hvordan kan du forvente at ungdom tar deg alvorlig?
Jeg føler med foreldre til tenåringer.
De kan gå seg vill.
En ungdom som er høy på skolen, man kan ikke akseptere å si:
"Det er ikke noe problem."
Jo, det er et problem,
men spørsmålet er om det er et kriminelt problem.
Spørsmålet er om det er et "oppvekstproblem".
Jeg vil ha andre grunner enn:
"Pass deg så ikke politiet tar deg
"og sender deg i fengsel for alltid,"
for å snakke med barna mine om hvordan
de kan møte forskjellige fristelser i livet.
Dette landet fremholdes som et forbilde for hele verden
med hensyn til sigarettrøking.
Vi har fått det betydelig ned.
Hvorfor? Ved å opplyse folk.
Det er ikke logisk å straffe folk
hvis man hovedsakelig er bekymret for deres velferd.
Nevn noe som blir sendt rundt.
- Chris? - En sneip.
En sneip?
Det var det eneste jeg kom på.
Det moralske spørsmålet om narkotikabruk kan du glemme.
Stephen Downing Tidl. nestleder i LA-politiet
For narkotikabruk og narkotikamisbruk er her.
Vi har en grunnleggende glede
av å forandre hvordan denne her fungerer,
og så lenge det er sant, har man etterspørsel.
Man må ikke være kapitalist eller økonom.
Men alle vet at der det er etterspørsel, er det tilbud.
En plante som er veldig lett å dyrke, blir plutselig noe som er verdt
enorme pengesummer per kilo
fordi man kompenserer produsentene og transportørene
for risikoen for å havne i fengsel
eller bli arrestert eller skutt eller andre ting
som skjer med folk som er involvert i kriminell virksomhet.
Og denne avkastningen gir muligheter,
noen ganger til de mest uventede personer.
Jeg studerte kjernefysikk ved Oxford,
Howard Marks - tidligere internasjonal narkotikasmugler [mr. Nice]
Og studerte også litt vitenskapshistorie og filosofi,
men avbrøt studiene for å bli narkotikasmugler.
Jeg begynte å smugle cannabis fra Europa til Amerika ganske tidlig.
Den gangen, tidlig på 70-tallet,
var avansen på omkring 300 prosent.
Britiske band begynte å bli svært populære,
og de besøkte USA med voldsomt mye utstyr,
så vi pleide å skjule hasj i forskjellige høyttalere
og forsterkere og lignende.
Pink Floyd, Emerson Lake and Palmer, Eric Clapton, Genesis.
Bandene visste ikke om det.
Det var en avtale jeg inngikk med turnélederne.
Organisasjoner jeg var involvert med:
Mafiaen, Yakuza, IRA og noen cowboyer fra CIA.
Men det var ikke i regi av CIA.
Bare noen cowboyer som gjorde ting bak ryggen på CIA.
Forsendelser til JFK i New York
var til Gambino-familien.
Avtalen var slik at det var umulig å lure dem,
selv om man var tåpelig nok til å prøve.
Gjennomsnittslasten var på ca et tonn.
Jeg hadde mange dekknavn i løpet av min smuglerkarriere,
minst 43 av dem,
men det var så mye lettere å skaffe falskt pass den gangen.
Jeg husker en gang
jeg søkte Biltilsynet
om sertifikat som Elvis Presley, som jeg en stor fan av,
og de utstedte det faktisk,
for det var ikke datamaskiner som sjekket på 50-tallet.
"Elvis Presley? Greit."
Den største forsendelsen noensinne var på 30 tonn.
Politiet sier det var 50 tonn, men jeg vet det bare var 30 tonn.
Britene hadde gitt opp. "Nei, dere får ikke tak i ham."
Spanjolene hadde gitt opp. "Nei, dere får ikke tak i ham."
Amerikanerne sa: "Vi skal ta ham," og de hadde rett.
Det var en felles innsats
av 14 lands politistyrker anført av DEA.
ANSIKTET TIL EN FLYKTNING
Cannabis var det eneste stoffet jeg smuglet.
Jeg ble egentlig aldri fristet til å gjøre noe annet,
for etterspørselen var ikke dekket.
Narkotikabaron frigis
Hadde cannabis vært lovlig,
ville jeg ha fortsatt som en eller annen akademiker.
Jeg savner smugling.
Man kan aldri få den spenningen
jeg fikk av å krysse grenser, ved å skrive. Det går ikke.
Hadde jeg trodd jeg kunne slippe unna med det,
ville jeg ha satt i gang i dag og gjort det igjen.
Jeg elsket det.
Det er interessant når man ser på hvor mye penger
disse stoffene genererer.
Hvor går pengene? Og hvem håndterer dem?
Med de store summene som kan tjenes,
vokser muligheten for en mørkere side av det underjordiske markedet.
Med nok tid og penger,
kan det nå ufattelig nivåer, og ofte rett under nesa på oss.
Det narkotikakrigen har gjort med Mexico, er fryktelig.
Dødstallene alene i den meksikanske narkotikakrigen
under Calderón-regjeringen,
er mer enn antall amerikanere som ble drept i Vietnam.
Vi er nå oppe i 70000 døde.
Sytti tusen!
Cenk Uygur Programleder for "The Young Turks"
Blodsutgytelsen følger et massedrap
i den meksikanske grensebyen Nuevo Laredo forrige uke,
hvor ni lik ble lagt så alle kunne se dem,
og 14 andre lik ble funnet lemlestet.
Og dette skjer ved vår sydlige grense,
men det får svært lite oppmerksomhet.
Det er USA som sender våpnene
over grensen til Mexico.
Det er USA som så til gjengjeld for våpen,
importerer narkotikaen.
Mange tror at de 70000 døde
bare er gangstere som skyter på hverandre.
Ikke sant. Det er politifolk, det er barn,
det er familier, det er mødre og fedre.
Man oppdrar barn med utdannelse,
og barna går på en nattklubb en kveld
og kommer aldri hjem. Hvorfor?
Fordi de har blitt kidnappet tilfeldig og lemlestet.
I tillegg til dødstallene
de forferdelige voldshandlingene, halshuggingene
og lik som henger fra broer, har narkotikakrigen
ført til en forringelse av samfunnets infrastruktur,
noe som innebærer at så å si alle politistyrker
i Mexico blir bestukket av et eller annet kartell.
Det betyr at hvis man er en vanlig meksikaner
og får innbrudd i huset, hvem ringer man?
Man har ingen å henvende seg til.
Og hvis man ringer politiet, forteller de kanskje kartellet:
"Han tyster på dere," istedenfor å komme og hjelpe
og få en rapport og sende noen i fengsel.
Dreper man noen i Mexico, er sjansen mindre enn 5 prosent
for å tilbringe en dag i fengsel for det,
og det er nesten utelukkende et resultat
av det narkotikakrigen har gjort med politiet,
rettsvesenet og fengselsvesenet i Mexico.
Det siste et meksikansk narkotikakartell ønsker
er at narkotika legaliseres i USA,
fordi det ville fjerne den primære inntektskilden deres.
Hvordan stanser man et kartell og en gategjeng som driver med narkotika?
Man fjerner næringskilden deres.
Næringskilden er penger, narkotikapenger. Man tørker dem ut.
60 prosent av narkotikakartellenes fortjeneste kommer fra marihuana
Den nasjonale narkotikaetaten
Tanken at man på en eller annen skal gjøre
marihuana ulovlig, og at det ikke vil ha
noen virkning på organisert kriminalitet, er så jævla dum og barnslig.
Forbudet gjør at de kan blomstre. Som med alkohol.
B-Real Rapper
Snoop Rapper
Da alkohol var forbudt og Mafiaen og Al Capone
og alle de svina hadde kontrollen, smuglet de som bare det!
Det amerikanske folk skjønte snart
at forbud mot alkohol førte til mer skade
enn misbruk av alkohol.
Forbudet mot marihuana
gjør alt mye farligere.
370 milliarder dollar i året
havner i underverdens lommer,
og dårlige mennesker med så mye penger kan gjøre fryktelige ting.
Hvis ikke marihuanaforbudet når de målene vi syns det burde,
hvorfor har det da blitt opprettholdt slik det har?
Hva er elementene som holder det gående,
og hvor begynte det hele?
Selv om de fleste fingre peker på året 1937,
da marihuana først ble forbudt ved en frimerkeskatt på hamp,
la oss spole fremover 34 år til 1971.
Det var året da allmennheten hørte dette første gang.
Jeg skal oppsummere for dere
møtet jeg nettopp har hatt med ledere fra begge partier.
Samfunnsfiende nummer én i USA er stoffmisbruk.
Statsadvokat Kleindienst ble sitert deretter,
og han beklaget at han hadde blitt involvert i dette.
Han sa at Nixon-administrasjonen visste
at behandling fungerer og at fengselsopphold ikke gjør det,
men det ga enorm politisk uttelling å erklære krig mot narkotika,
som egentlig ikke kan kjempe imot.
Han sa de valgte fengsling av politiske grunner,
og ble helt overveldet
av de politiske fordelene ved å gjøre det.
Det finnes dokumentasjon som viser
at USAs myndigheter under Nixon aktivt skrev til universiteter
og sa: “Fjern informasjon om cannabis,
"hamp og marihuana fra bibliotekene deres."
Bokstavelig talt renske dem.
Så fra 1971-72 til slutten av 1970-tallet
ble det skapt en myte om at marihuana ville føre til bruk av tyngre stoffer.
Da denne myten hadde slått rot,
Ed Burns - tidligere narkotikapoliti
eksploderte tallene, og man kunne få penger av Kongressen.
Jeg er glad for at denne administrasjonen har økt
bevillingene til å takle problemet
med farlige stoffer til det syvdobbelte.
De vil være 600 millioner dollar i år.
Dette er ett område hvor vi ikke kan ha budsjettkutt,
fordi vi må føre det jeg har kalt full krig
mot samfunnsfiende nummer én i USA,
farlige stoffer.
De fleste politietater før 1970,
hadde svært små narkotikaenheter,
for narkotika ble ikke ansett som et stort problem.
Innen tiårets slutt
hadde narkotikaenhetene eksplodert.
Føderale penger kom inn,
og så kom Ronald Reagan.
I kveld kan jeg melde at vi har gjort stor fremgang.
Trettisyv føderale etater samarbeider
i kraftig nasjonal innsats, og innen neste år
vil politiets bevillinger
ha blitt mer enn tredoblet siden 1981.
Når vi hører ordet "krig" mot noe,
tror jeg vi bør være oppmerksomme for tankespillet som foregår.
Annie Machon Tidl. etterretningsoffiser i MI5
Hva er "krig mot narkotika"? Godt spørsmål.
Kan man føre krig mot et substantiv?
Og "krigen mot terror". Det er en krig mot et begrep.
Vi mennesker blir svært motivert av krig.
Vi blir svært motivert av en metafor for voldelig konfrontasjon.
Det går helt tilbake til de første stammødre
for alt liv på jorden, bakterier for 3,85 milliarder år siden.
Bakterier er utrolig sosiale. De lever i hærstyrker.
De bor i hærstyrker på syv trillioner,
og de kommuniserer med hverandre hele tiden,
de utveksler stadig data.
Et nettverk for informasjonsbehandling,
men hva skjer
når to, tre, fire eller syv bakteriekolonier
alle oppdager samme matkilde?
De går til krig.
Hva motiverer maur?
De gjør sitt daglige arbeid hele tiden,
men når et alarmferomon treffer
som tyder på en invasjon fra utenfor kolonien, pang!
Alle slipper det de gjør.
Alle forter seg til bruddstedet, hvor lukten,
alarmferomonet, kommer fra.
Vi mennesker er barn av bakterier.
Vi mennesker er i slekt med maur.
Bare fortell oss om en utenforstående ved porten.
Bruk metaforen krig for omtrent alt,
og det vekker oss,
men bruk den særlig om vår gruppe mot en annen gruppe,
vår subkultur mot en annen subkultur,
og det blir virkelig futt i oss.
Tydelig nevrolingvistisk programmering.
For når man tenker på krig, tenker man på en nasjon som
sammen må kjempe mot en skurk der ute.
Noen mennesker vil si at jeg handler med gift,
men ser jeg ut som en som ville gjort det mot en gutt som deg? Ja!
Samarbeid for et rusfritt Amerika.
Det er en retorisk ramme hvor offer av individuell frihet
synes nødvendig.
"Dette er nødvendig for å vinne krigen."
I fjor alene ble over 10000 narkotikakriminelle dømt,
og eiendeler for 250 millioner dollar ble beslaglagt av DEA,
det føderale narkotikapolitiet.
Dette er et mål på vårt engasjement
og gryende tegn på at vi kan overvinne denne fienden.
Det forbløffende ved krigen mot narkotika
er hvor lenge den har pågått og hvor små fremskritt som er gjort.
Da jeg jobbet for MI5,
fikk jeg min første mistanke om at alt ikke var vel,
fordi jeg arbeidet med irske terroristers forsyningstjeneste,
som er bevegelse av folk og våpen
til og fra Storbritannia, og da jeg gjorde det,
måtte jeg samarbeide med Tollvesenet,
som prøver å hindre narkotika i å komme inn i Storbritannia.
De visste at det var som å lete etter en nål i en høystakk
å prøve å hindre disse stoffene i å strømme inn i Storbritannia.
Jeg hadde rekordmange arrestasjoner,
rekordmange forbud mot forsyninger,
men det gjorde ikke den minste forskjell.
Kash Heed Tidligere leder for Vancouver-politiet
Man ser oss ikke ta de store gutta
så ofte at det er mangel på narkotika.
Hvor lenge siden er det man ikke fikk tak i marihuana her?
"Panikk i Needle Park. Det er ingen marihuana der ute!
"Herregud, hva skal jeg gjøre?"
Jeg tror ikke det finnes en videregående skole,
jeg tror ikke det finnes en småby i dette landet,
jeg tror ikke det finnes et fengsel
hvor man ikke kan finne marihuana om man vil.
Så argumentet at marihuanaforbudet
har hatt noen virkning på tilgangen på narkotika,
holder virkelig ikke vann.
Vi ser regelmessige arrestasjoner,
og hvor mange baller med ditt eller kilo av datt.
Vis og fortell er den glamorøse siden av det.
Se her. All denne marihuanaen funnet i én semitrailer.
9 tonn.
Grensepatruljen sier det er det største beslaget i statens historie.
Man finner 60, 70, 80 kg marihuana,
et par automatgeværer.
Saken er at om man viste et snitt
av den gjennomsnittlige arrestasjonen,
har man en liten gutt,
kanskje 15, 17, 18, 20 år gammel,
og man ville stolt vist frem en liten pose marihuana
og sagt: "Vi tok ham!"
Kom fra Ontario, Oregon og inn i Idaho med litt sopp
og litt marihuana, og jeg ble tatt for eksos,
så han stoppet meg, stakk hodet inn vinduet,
sa han luktet det, trengte ingen hund,
så jeg bare ga ham det for å få det overstått.
Det er bare tull å si at de går etter hardbarkede kriminelle.
Ca 1,5 millioner arrestasjoner for narkotikarelaterte overtredelser
i 2011, ca 50 prosent for marihuanabruk.
"Det er praktisk talt lovlig!"
Det hører jeg stadig, særlig her i California.
Og til dem sier jeg: "Det er ikke praktisk talt lovlig."
Føderalt er det svært ulovlig.
Det er en kontinuerlig historie, og nå virker den
bare som noe å lage TV-programmer om.
Syntetisk marihuana. Farlig, dødelig, ulovlig.
I kveld sier fylkets øverste politimann at mye av dette
ble laget bak det torget.
De slapp unna med det en stund, men tross alt
vil de ikke slippe unna med det særlig lenge.
Det finnes en annen side ved dette, den økonomiske siden.
Det finnes en avtale mellom føderale og statlige myndigheter
om beslag av eiendeler.
De kaller det et "program for rettferdig fordeling",
der de oppmuntrer lokalt politi til å beslaglegge eiendeler
som kan være involvert i kriminell virksomhet.
De deler 80/20.
Uten å få en dom engang,
og så beholder de mesteparten av det de har beslaglagt.
Kanskje dere vil se hva slags ting myndighetene beslaglegger fra kriminelle.
Nå kan dere faktisk se en rekke biler
som skal på auksjon i morgen på Apple Towing i Guadalupe.
Dette er kjempeflotte biler! Denne gjorde meg nysgjerrig.
Det er en 68-modell Chevy Camaro.
"Han med den fine bilen. Jeg arresterer ham.
"Jeg tar bilen hans.
"Jeg tar et hus, jeg tar bankkonti, jeg tar eiendom,"
bare fordi "jeg hjelper delstaten."
Delstaten får belønning for å si: "Gjør det."
Men loven er slik at du har bevisbyrden for å få eiendeler tilbake.
Ikke politiet.
Man må kjempe for å få noe tilbake gjennom rettssystemet,
noe de har tatt,
noe de ikke hadde rett til å ta i første omgang.
Mellom 1989 og 2010 ble verdier for 12,6 milliarder dollar
beslaglagt av statsadvokater i inndragningssaker.
Veksten i beslag i denne perioden
var på nesten 20 prosent i året.
I landet der jeg vokste opp, Amerika, hvor
alle er stolte av å ha våpen og stolte av sin frihet.
"Jeg er ikke redd!" Sier du det? Plant litt cannabis i hagen,
og si hvor lang tid det tar før noen kommer
og tar alt du eier.
Hvert år forteller DEA hvor mange beslag de har gjort.
Det forteller deg bare at vi har mislyktes igjen.
Hva er budsjettet ditt?
Vel, for tiden...
Omtrent.
-To millioner... - To millioner?
-To... Beklager, 2 milliarder dollar... - Ja.
Man kan undersøke enhver føderal etat man vil.
På budsjettet deres vil man se
ekstra titalls millioner dollar som er øremerket
krigen mot narkotika.
På toppen av begge tårnene er interessene de samme.
Den store narkotikalangeren vil fortsette å selge narkotika.
Politiet vil fortsette å straffeforfølge dem
som bruker narkotika, og det er harmoni i dette.
Hvis du har sett filmen om sjefen for DEA,
Leonhart tror jeg hun heter, da de spurte henne:
"Er marihuana verre enn heroin?"
Og hun satt der og stotret. Hun ville ikke svare.
Er crack verre for en person enn marihuana?
Jeg tror alle ulovlige stoffer er ille...
Er metamfetamin verre for en persons helse enn marihuana?
Jeg tror ikke noe ulovlig stoff...
Er heroin verre for helsen enn marihuana?
Igjen...
Enten "ja", "nei" eller "Jeg vet ikke."
Hvis du ikke vet det, kan du slå det opp.
Du burde vite dette som øverste leder
for narkotikamyndighetene.
Jeg stiller et svært enkelt spørsmål.
Hun kunne ikke svare
fordi hun er en inngrodd forbudstilhenger,
og bransjen hennes, livet hennes, er avhengig av at vi
fortsetter å sette 43 millioner mennesker i fengsel.
Ca 85 prosent av alle i vårt land
som bruker noen form for ulovlige stoffer,
bruker bare marihuana,
så hvis man hadde fjernet disse fra rettsvesenet,
ville antallet av alle andre i landet
som bruker andre ulovlige stoffer, ikke ha rettferdiggjort
dette kolossale byråkratiet vi har til å utkjempe krigen mot narkotika.
Det ville gå i oppløsning.
Mister man marihuanaforbudet, mister man narkotikaforbudet,
og myndighetene vet det.
De ønsker ikke å gi opp på grunn av pengene.
Å gå i retning av legalisering her i landet,
er skjødesløst og uansvarlig.
Det skremmer oss.
Behandlingsfolkene er redde, utdannelsesfolkene er redde.
Politiet er bekymret for hva som vil skje.
Professor Jeffrey Miron Økonomi, Harvard University
Folk sier: "Politifolkene
"som jobber med det, ville vært uten arbeid,
"noen av dem som jobber for DEA, ville mistet jobben,"
narkotikakontoret ved Det hvite hus og så videre.
Det er det mest sinnssyke forsvaret av forbudet.
Med denne logikken burde vi forby alt.
Da ville vi trenge politi til å håndheve matforbudet og husforbudet
og medisinforbudet.
"VI LEVER PÅ EN POLITISK SCENE,
HVOR LOVGIVERNE SYNES Å ANSE DET Å VEDTA LOVER
SOM LANGT VIKTIGERE ENN
RESULTATENE AV DERES HÅNDHEVELSE" William Howard Taft
På 1980-tallet begynte
politiet å bli en talldrevet gruppe.
En arrestasjon er en arrestasjon.
Så hvis jeg bruker halvannet år på å stanse en voldelig narkotikaorganisasjon
som har drept kanskje 15-20 personer, og jeg arresterer seks personer,
får jeg seks i boken.
Hvis jeg går ut på hjørnet i morgen, kan jeg få 15 i boken.
Og alle teller like mye. Man vurderer ikke:
"Dette er morderen. Vi gir ham 15 poeng.
"Dette er marihuanafyren. Vi gir ham 0,2 poeng."
Nei, alt er det samme.
Det fine med en cannabisarrestasjon er at det er lett og ufarlig,
og det blir en oppklart forbrytelse svært fort med svært lite papirarbeid.
Alt sammen er tall, for tall gir utbytte.
Da fortsetter Kongressen å gi deg penger.
Du kan så bruke noe av disse pengene,
og holde presset på Kongressen oppe.
Hvis du ikke kommer med disse tallene,
svarer de med å gi deg dårlige vurderinger.
Pedro Serrano, polititjenestemann
Det var det de gjorde med meg.
Dette er en bedrift.
Raymond Kelly, politidirektør
Budsjettet er på 5 milliarder dollar, så vi driver som en bedrift,
og det er rimelig å be de ansatte her om å gjøre sin del.
Det er ikke lett å ta en langer.
Det er ikke som å gå til hjørnet
eller kontrollere skapene på en skole.
Narkorassia på Stratford High School
Man når et punkt,
spesielt som direktør eller leder,
hvor man er med på å forvalte politikken,
og begynner å stille vanskelige spørsmål.
Er det virkelig verdt en politimanns tid
å arrestere noen for en marihuanasigarett,
fjerne dem fra gaten, sette dem i fengsel,
sikre beviser, skrive rapporten og deretter
gå tilbake på gaten og ivareta allmennhetens sikkerhet
etter å ha vært borte i tre timer for én marihuanaarrestasjon?
Lord Brian Paddick London-politiet
Jeg gikk på møter for politi i Storbritannia.
Når den formelle konferansen var over,
i baren og rundt middagsbordet,
var alle enige om at det ikke var noen vits
i å la cannabis være ulovlig,
men det de sa når kameraene gikk,
når de hadde mikrofoner foran seg, var noe helt annet.
Mike Trace Tidl. nestleder for narkotikavesenet
Etter mine 15 år i politikken,
er jeg litt skuffet over hvor mye vi klarte å oppnå,
og svært skuffet over ledernes evne
til likevel å late som om vi oppnår noe.
Vi trenger politi.
Hvis jeg var ansvarlig for samfunnet, ville jeg selvsagt hatt politi,
men jeg ville sørget for at det var fornuftige lover for dem å håndheve.
Og det er nok av politifolk som mener det samme.
Det er enormt press på innsiden av disse yrkene
til å adlyde ordre og holde munn.
Kulturen vil fortære deg,
hvis du faktisk uttaler deg som leder i politiet.
Hvis de hadde uttalt seg og sagt at de var for skattlegging
og regulering av marihuana, ville de ikke blitt forfremmet.
De ville ikke vært i stand til å gå gradene.
De ville vært stemplet, og jeg har sett dette foregå.
Det gjøres mye arbeid på det som skaper respekt for lovene.
I hvilken grad føler folk at lovene er berettiget?
Hvis de føler at de er berettiget, vil de oftest overholde dem
uten å bli tvunget eller straffet.
Og forskning tyder på at folk ønsker rettferdighet.
På en måte er det rettferdighet som skaper respekt for loven.
Å se at det blir gjort.
Det utløser stor respekt når du virkelig ser at det blir gjort.
Men det finnes en annen form for respekt, respekt for kjeppen.
Makt og myndighet.
Stort sett fungerer marihuana med kjeppen.
En av konsekvensene av krigen mot narkotika
er at folk har sluttet å se på politiet som beskytterne sine,
og ser heller på dem som potensielle forfølgere.
Politiet blir i utgangspunktet "de andre" for samfunnet,
og når man har det sammenbruddet, stanser informasjonsflyten.
Så man hører ikke om forbrytelser,
og man er bare interessert i den forbrytelsen
man kan oppklare,
nemlig å arrestere folk på hjørnet for bruk av narkotika.
Et godt mål på dette er hvor mange drap som oppklares.
Et drap er oppklart når noen er arrestert og havner i fengsel.
I 1965 oppklarte politiet
omtrent 90 prosent av drapene her i landet.
For 90 prosent av drapene her i landet
var det en arrestasjon og en tiltale, og i dag er det under 65 prosent.
Og det er etter alle de enorme teknologiske fremskrittene.
DNA-bevis, alskens kriminaltekniske ting,
voksende politibudsjetter og den slags.
Jeg tror at hvis vi skulle se på én årsak til at færre drap oppklares,
så er det sammenbruddet i forholdet mellom samfunnet for øvrig og politiet.
I utvidet betydning skyldes det
nesten utelukkende krigen mot narkotika.
Fordi vi må håndheve denne mislykkede politikken,
ødelegger det omdømmet vårt og skader kontakten
mellom politiet og innbyggerne.
Hele generasjoner har vokst opp med mistillit overfor politiet,
istedenfor å se på dem som en beskyttelse for samfunnet.
Når man gjør dette, endres hele spillet,
og siden 1980 har politiet blitt stadig mer militarisert.
Begynnelsen på narkotikakrigen var begynnelsen
på en økning i bruk av tvang, ransakelse og beslag.
Det ble vanlig praksis for politiet å bryte ned døren.
Det er nå et kjennetegn på politiet.
Dette er nå vår virkelighet.
Slik var det ikke før narkotikakrigen.
Politi! Ransakingsordre!
Ransakingsordre!
Ikke rør dere!
Stå og vent!
Ikke rør dere! Ransakingsordre!
Ransakingsordre! Ikke rør dere!
- Det er på ham. - Ja. Pengene og narkotikaen.
Politiet ser som regel ut som soldater nå, ikke sant?
De er kledd i sort, de har militærstøvler, grovkalibrede våpen,
og de går ikke i gaten og blir kjent med samfunnet.
De kjører rundt i patruljebiler
som ser ut som krigsmaskiner.
Dag og natt.
Det er forskjellen mellom Greenville-politiets
nye innsatsbil og den gamle.
Bilen har en masse stæsj,
fra enkle lagringsplasser til våpenlukene på siden.
De er faktisk stolte over å si at de ikke brukte skattebetalernes penger.
Vi betalte med beslaglagte midler.
Den kom fra penger vi hadde beslaglagt fra narkotikalangere.
Der forsvinner respekten.
Politiet i gaten har mistet den. Selve institusjonen har mistet den.
Man blir ikke ansett som noe annet enn de andre.
Folk kriger mot oss.
Narkotikakrigen har påvirket hvordan samfunnet holder ro og orden.
Med hundretusener av marihuanaarrestasjoner årlig,
oppstår et nytt problem.
Når man begynner å få en stor gruppe innsatte,
hvor skal man gjøre av dem?
Private fengsler er like skremmende som de andre.
De er skremmende av en svært enkel grunn.
De gjør det svært lønnsomt å fengsle folk.
Vi ser ikke lenger hvor latterlig noe av det vi gjør er.
Skal vi virkelig gi folk et profittmotiv
for å sette flere mennesker i fengsel?
Jeg lurer på hva som vil skje.
Corrections Corporation of America er som Hilton i den private fengselsbransjen.
En milliardvirksomhet som blir rik på straff.
Vi er CCA
Jo flere som havner bak lås og slå,
og jo lenger de blir der, desto mer tjener CCA.
I fjor håvet firmaet inn 1,7 milliarder dollar.
Når man har et privatisert fengsel,
er det en kontrakt mellom delstaten og fengslet
om at delstaten må opprettholde et bestemt antall innsatte.
Delstaten garanterer altså
at fengslet vil være alt fra 80 prosent til 100 prosent fullt.
Kriminaliteten kan gå ned, men det spiller ingen rolle.
Skattebetalerne er fremdeles på kroken, og myndighetene er på kroken,
og må fylle opp fengslene.
Hvor kommer disse tallene fra?
Den enkleste måten å sørge for
at kvotene blir fylt i disse private fengslene på
er å ta frukten som henger lavt, nemlig stoffmisbrukeren som kriminell,
istedenfor en som kan trenge medisinsk hjelp.
Og det betyr at hver fjerde innsatte i verden
er statsborger i "de fries land".
Man blir en vare istedenfor et menneske,
kjørt gjennom systemet for at disse store selskapene skal tjene penger.
Hvis vi fortsetter slik, vil vi få stadig flere lover
som blir oppfunnet for å rettferdiggjøre fengsling
av stadig flere.
Offentlige midler blir pøst inn for å overbevise oss om at det er riktig.
Delstatene krangler konstant fordi
de ikke har nok penger til offentlig utdannelse,
men samtidig bruker de delstatens midler,
eller i mange tilfeller føderale midler, på fengselsvesenet.
Dette er Karl Holton skole. Den har vært stengt en god stund nå,
og her skal det bygges et sykehusfengsel med over 1700 senger.
Siden 1980 har California bygget 23 fengsler,
ansatt 14000 fengselsbetjenter og sagt opp 5000 lærere.
West Virginia er pengelens, men vi bygger et nytt fengsel her.
Vi er nødt.
Mange blir arrestert her.
De fleste delstater er akkurat som min, California.
Den største og sterkeste politiske lobbygruppen
i delstaten er fengselsbetjentenes forening.
Foreninger driver lobbyvirksomhet for at
visse stoffer forblir ulovlige, uansett hvor trygge de er,
for å sørge for at fengslene blir fylt,
fordi fengsler suger penger fra systemet.
Det er galskap!
Det er ikke rasjonelt eller logisk. Det er økonomisk.
Penger er bakgrunnen for alt.
Man kan ikke unngå det. Jeg prøver å se andre ting
eller se dem i et annet perspektiv, men det går alltid ut på penger.
Vi har til og med sett på steder som Pennsylvania,
hvor dommere har fått strenge føderale dommer
for å ha styrt barn inn i disse private fasilitetene.
En tidligere dommer i Pennsylvania
kan få mer enn 10 år i fengsel
etter å ha blitt dømt for en barn for penger-ordning.
Aktoratet sier han brukte barn som sjakkbrikker,
og fengslet dem urettmessig i en plan for å bli rik.
Husker du sønnen min? Vellykket fribryter! Han er død, skjøt seg i hjertet!
Din drittsekk, du har ødelagt livet mitt!
Og hva kan være mer skadelig enn å bli sendt i fengsel?
Ingen virkning av stoffet kan være halvparten så skadelig
som å sitte i fengsel for å ha brukt det.
De ender med kriminelt rulleblad.
Hva gjør det med dem? De kan miste jobben.
I noen deler av verden mister de boligen sin.
Niamh Eastwood Ansvarlig for løslatelser
De mister retten til utdannelse.
Dette er en jævla ungdom som ble arrestert nylig
for å ha marihuana på seg.
De satte ham i fengsel, og han hadde ekstrem matallergi.
Han spurte dem om det var melk i noen av produktene deres.
De ville ikke svare. De ga ham mat, han spiste,
og han døde i fengsel.
Hvor kriminelt er ikke det?
Hva de har gjort ulovlig er ikke problemet.
Problemet er politikken.
Narkotikaforseelser.
Det er på tide å slutte å fengsle folk
for besittelse av marihuana.
Alle slags folk havner i fengsel, så vi ser vidt forskjellige straffer
mellom sosioøkonomiske grupper, mellom rasemessige grupper.
Hvite og svarte her i landet bruker like mye narkotika,
så de burde bli arrestert i samme tempo,
men det er ikke i nærheten engang.
Over hele landet arresteres svarte fire ganger oftere enn hvite.
På noen steder, som Minneapolis,
Washington, D.C. og Iowa, er det åtte ganger oftere.
Hvorfor arrestere svarte amerikanere åtte ganger oftere,
eller på landsbasis, fire ganger oftere enn hvite?
De bruker like mye. Det finnes ingen unnskyldning.
Hvis man er en ung svart mann som går rundt i Londons gater i dag,
har man ni ganger større sjanse for å bli ransaket
på mistanke om narkotikabesittelse.
Jeg har gått opp gjennom klassene,
så jeg vet forskjellen.
Da jeg vokste opp i Pittsburgh og var ute i gatene,
hvis jeg ble tatt med marihuana, så de på meg
som om jeg solgte det eller prøvde å gi det
til et av barna deres. Jeg så ut som en trussel.
Men da jeg begynte å rappe og begynte å omgås
med andre, begynte å tjene penger,
tenkte de: "Å, han er ikke farlig. Han kan røyke."
Krigen mot narkotika er noe av det som viser tydelig
at det er én lov for de rike og mektige, og én for oss andre.
HSBC er en gigantisk bank
som faktisk hvitvasket penger for de meksikanske narkotikakartellene.
Milliarder av dollar!
Ingen kom i fengsel.
Hvis en stor bank hvitvasker penger for narkotikakarteller,
bør de få en føderal tiltale og straffeforfølges,
men det skjedde ikke.
De fikk en bot på 1,9 milliarder dollar!
Hva er en bot for HSBC? Det er småpenger.
Det er prisen for å drive forretninger.
Og ingen havner i fengsel.
Og en firebarnsmor blir arrestert for marihuana verdt 30 dollar,
og hun havner i fengsel i 10 år.
Det er en enkel forskjell. Folkene i HSBC er eliten.
Kvinnen med marihuana for 30 dollar er det ikke.
Alle dyr som noensinne har hatt en hierarkisk samfunnsstruktur,
helt tilbake til øgler, hummere og hundevalper,
har bygget denne strukturen på forbud,
og det har alltid vært en hakkekylling nederst på rangstigen.
Og den som er nederst på rangstigen,
ender opp i en elendig, forferdelig, plaget
tilstand som hakkekylling, og det er ikke menneskenes sosiale påfunn.
Det er naturens sosiale påfunn.
Betyr det at det er bra? Langt ifra.
Og det er vår oppgave å snu den, naturlig eller ikke.
Empati er alt som trengs
for å vekke vår indignasjon og forstå hvor forferdelig dette er.
La oss huske noe, gutter og jenter.
Fengsler er til for folk som slår oss i hodet
når vi går nedover gaten.
Fengsler er til for folk
som bryter seg inn i hjemmet vårt og plyndrer oss.
Fengsler er til for folk som gjør virkelig skade.
Jeg har ingen rett til å sette dem i fengsel
for å ha en annen livsstil enn meg.
Hvis jeg skulle gjøre det, ville det være kriminelt.
Og likevel fortsetter krigen mot marihuana.
Men nå med nye medisinske oppdagelser.
Man kan spørre:
"Hvilke helsefordeler kan en ulovlig plante ha?"
Svaret begynner å bli tydeligere.
Det begynner med noe vi alle har.
Det er noe som heter det endocannabinoide system.
Vi tenker på marihuana som en voldsom, unaturlig forstyrrelse
i menneskets biologi. Det er det ikke.
Vi har alle slags reseptorer for cannabis.
Cannabis ligner på endogene kjemikalier som vi allerede produserer i kroppen,
kalt endocannabinoider.
Derfor har vi reseptorer som passer cannabis ganske godt.
Cannabinoider er 20-karbonmolekyler som både vi og planten produserer.
Det er over hundre av dem i planten,
og disse to systemene fungerer sammen
for å regulere celleklynger og intracellulære funksjoner.
Cannabinoider hjelper celler å fungere.
De bryr seg ikke om hva cellen gjør.
Om den trekker seg sammen, utsondrer skjoldbrusk,
syntetiserer noe, reparerer ben, spiller ingen rolle.
Men de gjør noe, og de gjør det litt mer effektivt.
Vestens legevitenskap har aldri sett et stoff som dette.
Vi liker ett legemiddel, én funksjon,
og så kommer et molekyl
som kan ha et samspill inne i hver eneste celle
og hjelpe den å fungere mer effektivt, og det er vanskelig å forestille seg.
Jeg finner ingen virkelig lege
som tror marihuanarøking er bra for noen.
Det kan lindre smerte midlertidig,
men litt Jack Daniels kan gjøre det samme,
og ingen kaller det medisin.
Folk som sier det ikke finnes etablert medisinsk bruk av marihuana,
vet ikke hva de snakker om.
Det er så allsidig.
Nesten hver dag når jeg leser nyhetene,
er det en ny rapport om at cannabinoider har medisinske nytte.
Kontroll over muskelkramper, multippel sklerose.
Grønn stær, kolitt.
Kvalme, smerte.
Migrene.
Det finnes hundrevis av grunner til at folk finner marihuana nyttig.
Det er derfor jeg ser så godt ut etter 41 år.
Det er den minst giftige medisinen jeg har vært ute for.
Når forbudstollen er fjernet,
vil den bli mye rimeligere
enn legemidlene den vil erstatte.
MARIHUANA-ARTER
Tenk på en art som et lite kjemilaboratorium,
et organisk kjemilaboratorium.
For det som skjer er at naturen skaper sin egen cannabinoidprofil.
Eksempelvis kan man røke en art
som vil hjelpe mot hodepine,
eller jeg kan bruke en art som kan hjelpe med ryggsmertene mine.
Hvis en AIDS-pasient har problemer med å spise,
eller ikke får sove...
Man kan ikke spise eller sove, og man vet at indica vil
roe deg ned, du vil slappe helt av,
og det vil gi deg appetitt.
Og man vil ikke gi en sativa,
for da vil han være oppe og tenke hele natten.
Så det handler om gener, om at
denne plantearten kan gjøre dette,
og denne plantearten kan gjøre dette.
Det er veldig viktig å beholde disse genemerkene,
disse opprinnelige. Det kan være medisinen vi trenger.
LANDRASE
Hva er en landrase?
Arjan Roskam Artsjeger, cannabisentreprenør
En landrase er en marihuana-art som er hjemmehørende i et område
og har vokst der i mange hundre år i et bestemt område.
Cannabis kommer fra hele verden,
så vi har afghanske varianter, indiske varianter.
I Colombia har man den kjente Santa Marta Punta Roja.
I Sentral-Afrika har man Malawi-gull.
Da jeg begynte denne nye jakten på arter,
var det for å vise verden
hvor avhengige folk er av marihuana over hele verden.
Vi anslår at rundt
to til tre hundre millioner menneskers familier
er avhengige av denne avlingen.
Det er fremdeles narkotika i de fleste land, så politiet tar det,
eller det er dyrt, så tyver stjeler det,
og dette er områder hvor FN
eller andre store organisasjoner som UNESCO, aldri vil komme.
På disse avsidesliggende stedene finnes det mange flotte landraser,
og vi ønsker å bevare disse landrasene for fremtiden,
så vi prøver å få tak i dem, finne dem og bringe dem tilbake.
Vi har nye varianter som vi kan prøve ut
for å se om de vil ha noen nytte for fremtiden,
medisinsk eller som rekreasjon.
Det er som å få en ny idrettsutøver på laget ditt
som du kan krysse for å lage en ny variant av marihuana.
I de senere år har vår viten om den medisinske marihuanaens mangfold
blitt universelt utbredte nyheter.
Med større kunnskap om arter har vi fått nye oppdagelser.
Disse funnene leder oss til medisinske nyttevirkninger
vi aldri kunne ha forestilt oss.
Jayden er nå syv år gammel.
Jayden ble født helt frisk.
Jason David Jaydens far
Fire måneder gammel fikk Jayden sitt første anfall.
Så gikk det bare nedover de neste årene.
Han hadde 500 anfall med muskelkramper hver dag.
Han kunne ha grand mal i én til halvannen time.
Jeg husker at han gråt fra klokken ett om natten
til ni om morgenen, og skrek av smerte.
Han så ting, medisinene ga ham hallusinasjoner.
Da han var fire og et halvt, tok Jayden 22 piller hver dag.
Han hadde tatt 25000 piller før han fylte fem.
Jayden hadde prøvd 12 medisiner, vi hadde 40 ambulanseregninger,
og vi kjempet mot forsikringsselskapene.
Vi mistet huset, bilen og firmaet vårt.
Vi mistet familien.
Jeg gikk til UCSF.
Jeg sa: "Jeg tror ikke Jayden klarer seg en uke til.
"Har dere noe forslag?"
Alle sa: "Jeg vet ikke. Jeg ville prøvd hva som helst."
Jeg sa: "Hva syns dere om medisinsk marihuana?"
De sa: "Som sagt tror vi det står om liv eller død.
"Du bør prøve hva som helst."
Så jeg sa: "Greit." Jeg kjøpte noe
jeg så på et apotek, og dro hjem. Jeg ga den til Jayden.
CBD - marihuanaekstrakt
Etter fire og et halvt år med muskelkramper,
500 om dagen, og rykninger, besvimelser og anfall.
Den første dagen jeg ga ham det... Takk Gud en million ganger.
Det var den første dagen noensinne han ikke hadde anfall.
Så andre dag, tredje dag, fjerde dag,
anfallene var dramatisk redusert.
Jeg kunne se øynene hans lyse opp.
Det var om sommeren.
Det var 1. juni, den første dagen jeg ga ham det, 2011.
Han begynte å svømme. Jayden hadde aldri kunnet svømme før.
Den plutselige temperaturendringen kunne gi ham anfall.
Jeg hadde ham ute i hagen, og naboen sa:
"Du store, vi har aldri sett ham i hagen."
De ble så glade, og de heiet på ham.
Jeg begynte å venne ham av medisinene etter én måned på CBD.
Hver gang jeg fjernet en medisin, led han i to uker,
men så ble han mer menneskelig.
Så fjernet jeg en ny pille, to vanskelige uker,
og så ble han mer menneskelig.
Jayden begynte å tygge.
Jayden spiste bare middagsglass
til han var fem år gammel. Han begynte å tygge.
Å ta 25000 piller sliter virkelig på kropp og sinn,
så medisinen var det store problemet,
ikke epilepsien.
Vi bestemte oss for å kutte de sterkeste pillene.
Benzodiazepiner.
Han hadde skjelvinger, mareritt, hjernestøt.
Jeg har kontaktet 30 forskjellige abstinensklinikker.
De sier: "Hvor gammel er vedkommende du ønsker å ta med til oss?"
Jeg sier: "Syv år gammel," og de skriker til.
Alle sier tydelig nøyaktig det samme.
"Har du en 7-åring på disse medisinene?
"Vi har folk her som er fotballspillere,
"vi har folk her som er store og tøffe,
"som er døende på grunn av disse medisinene,
"og du har en 7-åring på dem?"
Jeg sa: "7-åring?
"Han har brukt dem siden han var 16 måneder."
Så nå må vi finne en måte å avvenne ham selv,
for avrusningsklinikkene tar ikke imot en 7-åring.
Siden vi har brukt CBD, har det gått utrolig bra.
Det har under 1 prosent THC, så man får ikke eufori.
For det andre er det utskilt,
det er organisk, og vi vet dosen i milligram.
Vi er i forkant av noe stort.
Du kan enten gi opp og bare la sønnen din
være en grønnsak og dø, eller du kan kjempe.
Jeg har ikke har møtt Jayden ennå.
Jeg kjenner Jayden og 22 piller, men nå er det Jayden og to piller.
Det er den jeg kjenner nå.
Jeg kjenner bare Jayden på medisiner.
Julen før Jayden ble født,
julegaven min var at Jayden skulle bli født.
Eks-kona hadde gitt meg en eske, og jeg åpnet den,
og jeg husker...
Dette er vanskelig...
Jeg åpnet esken og så
en positiv graviditetstest og et par babysko,
og jeg hadde så store forventninger.
Så store forventninger til å få sønnen din.
Som mor eller far forventer man et barn som spiller fotball,
et barn som snakker, ikke sant?
Akkurat nå er mitt viktigste mål
at sønnen min skal si: "Jeg er glad i deg."
Folk tar det for gitt.
Folk tar for gitt at barna kan snakke
og si: "Jeg er glad i deg." Det er alt jeg ønsker,
og hvis jeg hører ham si det,
vil jeg bli overlykkelig. Han sa det en gang på CNN.
"La mi nei." Han var veldig nær.
Jeg må høre det. Hvis han sier det, har jeg allerede erobret verden.
Å se barnet ditt lide er det verste som finnes.
Ingen tortur er verre. Spesielt hver dag.
Tiden er ikke inne til å sende et budskap til våre unge
om at marihuana er medisin. Det er det ikke.
Det er et farlig, ulovlig stoff.
Er det rett at noe menneske i verden
kan nekte et annet menneske det som vil få ham ut
av det uendelige torturkammeret?
Medisinsk marihuana-pasient Tuberøs sklerose
Nei. Det er ikke akseptabelt.
Det er fullstendig umoralsk.
Jeg får ikke lov til å gjøre dette fordi noen sier at jeg ikke kan.
Noen som aldri har møtt meg, og trolig aldri vil møte meg.
De vil trolig aldri møte noen med MS, Parkinsons eller kreft,
og likevel kan de ha full råderett over dette middelets liv.
Dette er stort sett den eneste gangen jeg er fullstendig målløs.
Jeg bare...
Berettigelsen har fortsatt ikke blitt forklart for meg.
Bør marihuana legaliseres til medisinsk bruk?
Er det ikke viktigere ting å snakke om?
Økonomien, økonomien, økonomien,
arbeidsplasser, behovet for å få folk i arbeid,
utfordringene med Iran?
Vi har enorme problemer.
Men du ønsker å snakke om...
Medisinsk marihuana.
Jeg syns ikke marihuana bør være lovlig her i landet.
Jeg tror det er et inngangsstoff...
Marihuana er fortsatt et ulovlig narkotikum,
så juridisk sett har det overhodet ingen medisinsk nytte,
og benzodiazepiner som Valium, Xanax og Klonopin,
er godkjente legemidler, selv om de bringer
betydelig flere til akuttmottaket hvert år
og forårsaker flere dødsfall enn mange ulovlige stoffer gjør.
Mange forsøk er gjort på å fjerne cannabis
fra listen, og de mislykkes alltid.
Hvordan kan USAs myndigheter påstå
at cannabis er helt uten medisinsk nytteverdi,
samtidig som de tar patent på medisinsk cannabis?
Det var sjokkerende at føderale myndigheter,
Helse-og sosialdepartementet
hadde patent på cannabinoider som antioksidanter og nevrobeskyttere,
diabetes, hjertesykdom,
Alzheimers og Huntingtons, i tillegg til grå stær
Downs syndrom og neoplasi.
Det sier virkelig noe om problemets omfang
når vi ser hvem som tar disse avgjørelsene og hvem de gagner.
Vi må få frem sannheten,
som er at reseptbelagte medisiner dreper et stort antall mennesker.
Reseptbelagte medisiner har flere overdoser
enn de tingene vi anser som forferdelige,
som metamfetamin og heroin.
Antallet som dør av heroin og kokain,
er ørlite, mikroskopisk,
sammenlignet med hvor mange som dør hvert år
av reseptbelagte medisiner.
La oss se på fakta. La oss ikke lytte til vrøvlet lenger.
Mistenkte overdoser stiger i urovekkende tempo
i Haywood County.
Og det er ikke ulovlige rusmidler man er bekymret for, men reseptbelagte medisiner.
Det blir beskrevet som en epidemi.
Myndighetene sier at altfor mange unge dør ved uhell.
Noen av de bestselgende medikamentene i Nord-Amerika er antipsykotika,
som vi deler ut som godteri, også til barn.
På Vancouver barnesykehus har de opprettet en spesiell klinikk
bare for å takle virkningene av antipsykotika på barn.
Jeg mistet faren min for to år siden, og vi sto hverandre veldig nær,
så det var som å få beina slått vekk under meg,
og jeg begynte å gå til psykolog og psykiater,
fordi jeg fikk angstanfall,
og minst 15 medisiner ble skrevet ut til meg.
Etter to minutter
med en av psykiaterne, kalte hun meg bipolar II
og skrev en diagnose, uten engang å kjenne meg.
Det jeg virkelig trengte var en jævla klem.
I 2010 foreskrev legene nok smertestillende
til å gi 40 Percocet på 5 milligram og 24 Vicodin på 5 milligram
til hver eneste innbygger i USA.
Det er en enorm industri som produserer piller til oss.
Som regel er det ikke noe som helbreder deg,
de bare demper lidelsen,
og i noen tilfeller gjør de den verre.
Hos deprimerte pasienter kan depresjonen bli verre,
og selvmordsrisikoen kan øke.
Iblant livstruende hendelser, herunder infeksjoner,
tuberkulose, lymfom, andre kreftformer...
Blemmer, utslett, elveblest eller munnsår...
Nerve-og blodforstyrrelser og allergiske reaksjoner har forekommet.
Produsenten av OxyContin har markedsført det
som et mindre vanedannende opiat, selv om de visste at det ikke var sant.
De bare fortiet den forskningen.
Hundrevis av overdosedødsfall.
De forhandlet, og ble enige om å betale bøter.
De kunne betale dem fra venstre forlomme.
Ingen kom i fengsel.
Ingen fikk noen kriminelle konsekvenser.
Hvis du leser den lille skriften,
ser du bivirkninger av visse medikamenter,
men du må virkelig finne frem mikroskopet.
Jeg ser stadig vekk dette med venner og jevnaldrende,
at de har en diagnose som de ikke kan uttale.
De vet ikke navnet på sykdommen sin.
De tar medisiner, men vet ikke hva medisinen er
eller hva den kan gjøre med kroppen deres.
Alle slags piller og medisiner og dritt som de ikke kan uttale,
for å tjene penger på deg.
Ødelegger deg med mer medisin enn du trenger.
Noen er sterkt påvirket av disse pillene.
Rettsmedisiner Glenn Wagner sier han har sett en stor økning
i antall forskjellige medikamenter folk tar.
Denne handleposen representerer én person
og antall stoffer vedkommende hadde i seg.
Det er 19 linjer her, og det er på flere sider.
Folk betrakter dem ikke som narkotika når de er lovlige,
når de selges over disk.
De ser bare på det som noe man kan kjøpe fra butikken
og putte i kroppen, men det er et narkotikum.
Utilsiktede dødsfall av reseptbelagte medisiner.
MARIHUANAPOLITIKK REP. GERALD CONNOLLY
Én dør... En amerikaner dør hvert 19. minutt.
Ingenting tilsvarende med marihuana. Er det korrekt?
Korrekt.
Man har et stoff som koster 1 milliard å få på markedet,
investeringen er så stor at man må gjøre alt man kan
for at medikamentet skal lykkes,
og noen ganger gjør man urovekkende ting.
Det finnes legemidler som er vanskelige å få tak i,
fordi fortjenesten ikke er stor nok.
Hvor vanskelig er det å finne influensavaksinen, Jocelyn?
Sonia, Darren, man må ta noen telefoner,
og de som har den, har bare et begrenset lager.
Dette skjer hvert år når det er en kraftig influensa
og det er mangel på vaksiner,
fordi det ikke er stor nok fortjeneste på influensavaksiner.
Det er en enkelt dose, og så går man videre.
I motsetning til for eksempel Viagra,
og ikke minst ting som kolesterolmedisiner,
hjertemedisiner,
vedlikeholdsmedisiner som syke mennesker fortsetter på
for å leve et normalt liv.
Trenger man ikke disse medisinene, trenger man dem ikke,
de gjør innhugg i lommene, ikke sant?
Og det er svært dype lommer, og de vil ikke ha innhugg i dem.
Så hver kveld på TV ser man en merkelig medisinreklame
som prøver å fange deg med noe lovlig dritt,
og de nevner masse symptomer til de har et
som du har! Har du fotsopp? Er du varm?
Fryser du? Hva har du? Vil du ha denne pillen, idiot?
Du må ta denne pillen!
Reseptbelagte medisiner som markedsføres på TV,
er noe som har kommet i min levetid som lege.
Dr. Donald Abrams - onkolog, professor i klinisk medisin, UCSF
De sier ting som:
"Spør legen om denne medisinen passer deg."
Spør legen om Humira kan fungere for deg.
Spør legen om Lunesta er riktig for deg.
Spør legen om Cymbalta.
"Får du en underlig smerte i magen?
Rufus Hound Komiker, skuespiller
"Da må du gå til legen og fortelle ham
"at dette er medisinen du trenger. Skynd deg!"
Der er sjekken din, og der er resepten min.
Det er en forretningstransaksjon.
"Jeg er ikke narkoman. Hvordan våger du? Jeg er pasient."
Ingen andre industrialiserte vestlige land
har reklame for medisiner.
Man snakker med legen om hva som er problemet.
De har god kjennskap til medisinene på markedet,
og de anbefaler en for deg.
Jeg husker disse reklamene, og de virker så lykkelige,
og jeg husker at jeg tenkte:
"Herregud, finnes det en pille som kan gjøre deg lykkelig?"
Hvor fantastisk ville ikke det være?
Hvis noen lager en reklame som sier:
"Har du disse eller disse problemene?"
Man kjenner seg igjen og tenker: "Det er meg! Kanskje jeg trenger dette."
Bianca Barnhill - tidl. Kreftpasient på medisinsk marihuana
Det er frustrerende at vi som samfunn ikke vet bedre.
De forteller deg at du kan ta denne medisinen,
men bokstavelig talt risikere livet ved å gjøre det.
Det støtter opp under vår kulturelle tro
at hvis du går til legen og ikke får en resept,
så er det noe som ikke stemmer.
En studie av et britisk medisinsk tidsskrift
avdekket at for hver dollar legemiddelindustrien bruker
på forskning og utvikling, bruker de 19 dollar
på markedsføring.
Hvis jeg går til legen og sier:
"Jeg så en reklame. Jeg har lyst til å prøve den."
Og han sier: "La oss prøve."
Er han legen min eller narkotikalangeren min?
De danner grupper som Samarbeid for et rusfritt Amerika,
hvor de får pengene sine fra reseptbelagte medisiner.
Skulle ønske du ikke røkte.
Du er ikke den samme når du røker, og jeg savner vennen min.
Jeg hadde en vits om det:
"Reseptbelagte medisiner med reklame mot marihuana er som
"horer som lager reklame mot strippere."
Det ville vært bedre om jeg ikke snublet i ordet "reklame".
Men det er sånn det er!
Gjett hva! Alle de store legemiddelfirmaene har brukt korrupsjon
i Nord-Amerika i minst 50 år.
Er du lege, kommer de til deg og sier:
"Jeg skal betale deg for å delta på en telefonkonferanse.
"Det vil bare ta en halv time av tiden din."
Gjett hva konferansen er for noe.
Det er en selger som selger deg den nyeste medisinen
for å påvirke deg til å foreskrive den
neste gang en pasient kommer på kontoret ditt.
Hva vil du føle? Du føler takknemlighet.
Og din takknemlighet påvirker avgjørelsene dine.
Ingenting annet skulle påvirke avgjørelsen enn hva som er best for en pasient.
Det finnes fordeler med en kapitalistisk tilnærming.
Det kan være medisiner på markedet som aldri ville ha vært tilgjengelig
om ikke dette profittmotivet drev legemiddelindustrien
til å prøve å utvikle disse nye stoffene.
Problemet er at det egentlig ikke er et fritt marked.
En liten prosentandel av legemiddelfirmaene
får veldig mye støtte fra Kongressen,
fordi de har store lobbyer bak seg.
Jeg fikk nylig en melding om
de 100 fremste legemidlene og hvor mye de tjente i året,
og man skjønner nøyaktig grunnen til alt oppstyret.
I 2012 tjente de 11 største legemiddelfirmaene
nesten 85 milliarder dollar.
Ugudelig mye penger for medisiner
Dr. William Courtney Lege, forsker
som mange av mine pasienter har kunnet erstatte
med noe som kan vokse i hagen deres.
Jeg var sengeliggende i 15 år med en svært alvorlig sykdom.
Jeg tror de store legemiddelfirmaene er viktige.
Betyr det at jeg tror de har rett til å presse frem forskning
de har betalt for i tidsskrifter av likemenn,
og til å hindre forskning som antyder at medisinene deres ikke virker?
Disse legemidlene har absolutt livets rett.
Det finnes riktig bruk av alle slags medisiner,
herunder antidepressiva og antipsykotika,
men det er vanskelig å argumentere for at de brukes i den grad
de brukes i dagens samfunn.
Så nok en gang står vi overfor vilkårligheten
i det vi anser som akseptabelt, og det som er uakseptabelt.
Dette synes å være informasjon som samfunnet kunne ha nytte av.
Men hvordan har denne viktige kunnskapen klart å unngå radaren så lenge?
Hvorfor får ikke disse spørsmålene full oppmerksomhet i nyhetene?
Så mange gjør feilen å tro
at nyhetskanalene dekker ting i forhold til viktighet,
når det i virkeligheten er seertallene som styrer.
Så hvis Justin Bieber gir de beste seertallene, kommer han først.
Jeg må avbryte deg et øyeblikk.
Vi har fått ferske nyheter fra Miami. Vent et øyeblikk.
I Miami har Justin Bieber blitt arrestert for en rekke siktelser.
Du må selge det som vil reklamere på programmet ditt,
og hvis programmet får dårlige seertall,
erstatter de deg med en berte med store pupper.
Først på nyhetene i kveld: "En drittsekk har drept tre personer,
"og Hal Fishman står utenfor akkurat nå.
"Hal, hva skjer?"
"Ja, niggeren skjøt tre personer." Og så videre.
Det er mer attraktivt!
Jeg ser ikke på nyhetene. De er deprimerende.
De velger den verste dritten i grusomt lang tid.
Tror du de bryr seg om at Barack Obama ble født i Kenya?
Ja, hvis det er en god historie.
Fordi det betyr at to millioner vil se på istedenfor 600000.
Så er det folk som sier: "Hva med atombomber?"
"Det er et godt poeng! Vi er straks tilbake."
De vil kunne selge reklame for X antall kroner,
istedenfor W.
Slikt tull skjer hver dag, hele dagen.
Det er bare spørsmål om hvilken de vil gi mest oppmerksomhet.
Katter som hopper i fallskjerm!
Jeg tror jeg kan fly
Jeg kan forsikre alle katteelskere om at kattene ikke har hoppet i fallskjerm.
I alt dette sludderet tror jeg seriøs debatt om viktige saker ofte blir borte.
Steve Rolles - politisk analytiker for Transform Drug Policy Foundation
Det er problemet med aktuelle saker!
Man glemmer hva som er viktig, og man lar dagsordenen
bli avgjort av overfladisk informasjon.
Alle tenker på annonsørene. De betyr enormt mye.
Skal man lage et innslag som påvirker annonsørene,
får man telefon fra ledelsen.
Det betyr ikke at man ikke kan lage innslaget,
selv om det er stort press for å endre prioriteringene i innslaget.
Det er helt latterlig!
Ta på sminke og late som de ikke leser fra et manus
som er godkjent av bedriften.
De har et helt konkret knippe parametere
som de skal passe inn i.
Det går bra. Du kan innrømme
om du har kjøpt en ting eller to eller 10 til deg selv.
Det er greit, du kan innrømme om du har kjøpt en ting eller to
eller kanskje 10 til deg selv.
Du kan innrømme om du har kjøpt en ting eller to
eller 10 til deg selv.
I fjernsynets barndom
ble nyheter ansett som en offentlig tjeneste
for å informere det amerikanske folk.
Avtalen var: "Dere gir oss nyheter, og vi gir dere den offentlige eteren."
På et eller annet tidspunkt glemte TV-kanalene
at det ikke var meningen å tjene penger på nyhetene.
Og så kom en annen ting inn i bildet som er veldig viktig.
De skjønte at undersøkende journalistikk
avdekket et eller annet som myndighetene gjorde galt,
og det ble masse bråk.
Man skal stille spørsmål ved autoritet.
Det er hele poenget med media.
Stiller man ikke spørsmål ved autoritet, hva er da poenget?
CNN kvittet seg nettopp med etterforskningsteamet sitt.
Da jeg var på MSNBC, så jeg etter en undersøkende reporter
til å lage noen innslag jeg ønsket å dekke,
og de sa: "Det er ingen i bygningen."
Så fikk jeg denne fantastiske talen fra kanalens leder, som sa:
"Outsidere er skikkelig kule.
"De går i skinnjakke og kjører motorsykkel."
Han sa: "Men vi er insidere her ved NBC.
"Vi er blant samfunnsstøttene, og du må te deg deretter."
Han fortalte meg at han hadde vært i Washington,
og de likte ikke tonen min.
Tror du alle disse selskapene og rike folkene
bruker penger på politikk fordi det ikke er bra for virksomheten?
Nei. Naturligvis tror de det er en god investering for dem.
Jeg utfordret republikanerne og demokratene for mye.
Hva om vi ikke hadde startet den teite krigen i Irak
og kastet bort en trillion dollar da vi ikke fant masseødeleggelsesvåpen?
-De gikk i dass... - Vi snakker om rikets sikkerhet,
-ikke politikk! - ...og nå vil dere
rane folks sosialtrygd!
Det er en skandale!
Nei, ikke din forakt for Amerika, vi snakker om sosialtrygd.
-Forakt for Amerika? - Hold deg til saken.
Dere har mistet 4400 amerikanske liv i Irak! Dere har forakt for Amerika!
Jeg stilte flere gjester mot veggen
ved å si at alle våre politikere er systematisk korrupte.
De får legaliserte bestikkelser, som vi kaller bidrag.
Vi har glemt at de i bunn og grunn er bestikkelser.
Hvem vil gi deg penger for ingenting? Ingen.
De gir deg penger for å gjøre dem en tjeneste.
Hver gang jeg påpekte det,
fikk jeg telefon fra ledelsen:
"Vi sier ikke at du ikke kan gjøre det.
"Men hvis du vil beholde sendetiden din..."
Men på et møte jeg hadde med kanalsjefen,
var det ikke lenger underforstått. Det var tydelig, og han sa:
"Dette er realiteten, og enten innretter du deg,
"eller så går vi i en annen retning."
Om noe gikk jeg hardere ut mot samfunnsstøttene etter dette.
Bankene. De sugde så mye penger ut av systemet
at vi fikk et av de største økonomiske sammenbruddene gjennom tidene,
og de er ikke engang ferdige ennå.
Så, noen måneder senere, ringte de meg og sa:
"Du skjønte det tydeligvis ikke."
"Du ble sendt kl. 18.00. Vi flytter deg fra 18.00 til helgene.
"Vi skal betale deg godt, så hold munn."
Og jeg sa: "Takk, men nei takk." Jeg tok ikke helgejobben.
Jeg gikk tilbake til The Young Turks på Internett.
Myndighetene har tre grener,
og disse tre grenene skal være en del av kontrollsystemet
som får det til å fungere.
Journalister og media er en stor del av det.
Tror du amerikanere er selvtilfredse nå?
De vil bli enda mer selvtilfredse hvis de ikke får
informasjonen de trenger for å være politisk aktive.
"NÅR FLOKKEN BEGYNNER Å VANDRE I ÉN RETNING,
ER DEN SVÆRT VANSKELIG Å VENDE, OM SÅ BARE LITT" Dan Rather
Drama fungerer på TV.
I politikkens verden
er såpeoperaen demokrater mot republikanere.
Det går ikke på hvem som har rett politikk eller ideologi.
Det enkleste er: "Han sa dette. Hun sa det. Er ikke det fantastisk?
"Se på demokratene og republikanerne, de slåss alltid.
"Se på dette. Republikanerne slåss seg imellom."
Katteslagsmål selger.
Derfor har vi det røde laget og det blå laget
over hele verden. Rødt lag, blått lag.
Og de har ubøyelige ideologier som er forbundet med disse lagene,
og de bare kjører på.
Finn et sted hvor du er omgitt av likesinnede,
og den beste måten å finne dem på er trolig
å se på kartet av hvordan fylkene stemte.
Vi tror det er en masse tanker om hvordan verden fungerer
og hvordan vi kan gjøre den bedre.
Beklager, men det er ikke det.
Grunntanker er et kjennetegn på identitet.
De er et kjennetegn på identitet for en subkultur.
Det er min gruppe mot din gruppe,
og jeg skal sørge for at min representant
representerer min identitet,
min gruppes antatte grunntanker,
de som representerer min gruppes uniform,
ikke din gruppes uniform.
Og det er mange tilsynelatende intelligente mennesker
som har latterlige oppfatninger som er smart formulert
med god flyt og selvsikkerhet, og man føler
at det de sier virker fornuftig.
Mye arbeid gjøres med tobakk,
mens narkotika stort sett bare er for å bli ruset.
- Det er ikke: "Jeg nyter..." - Men mange drikker for å bli ruset.
Ja, men det er et mer underordnet poeng.
Folk snakker ikke åpent om noe, de bare forsvarer synspunkter.
Og når de forsvarer synspunkter, forsvarer de egoet sitt.
Hvilket betyr at de uttrykker oppfatninger som de tror andre ønsker å høre.
Noe som betyr at de ikke tenker!
Man kan presentere fakta for folk, men de når ikke inn.
For det handler ikke om fakta, men om meninger som de må holde fast ved
for å føle seg vel.
Brukere jeg kjente den gangen, når jeg ser dem:
"Hei, hva er det? Hva foregår?"
Alle sammen er hjernedøde! Det er fakta.
Alle jeg har kjent i mitt lange liv,
alle som har røkt marihuana, har en hjerne som ikke fungerer!
Fox News driver, som vi lenge har visst, propaganda for republikanerne.
Dessverre har MSNBC nå i stor grad blitt demokratisk propaganda.
CNN driver propaganda for begge.
De sier: "Republikanerne sa ditt, og demokratene sa datt."
Hva er sannheten? Hvem bryr seg?
Min oppgave er å fortelle hva det siste katteslagsmålet er.
Det skaper en partipolitisk splid i landet, hvor folk føler:
"Jeg må heie på laget mitt, uansett hva de gjør."
Det kan være vanskelig å se motsetninger som finner veien inn i politikken.
Politikernes selvmotsigelser pleier å forsvinne
i en enorm mengde informasjon som nå finner veien til vår oppmerksomhet.
I noen tilfeller får vi disse uoverensstemmelsene rett i fleisen.
Når man ser på Obamas nettsted hvor de ønsket informasjon:
"Hva er viktig for deg? Hva vil du at vi skal gjøre?"
Jeg må si at det var et spørsmål som gikk til avstemning,
som rangerte nokså høyt, og det var om legalisering av marihuana
ville bedre økonomien og føre til flere jobber.
PRESIDENT OBAMA PÅ NETT MED DEG
Jeg vet ikke hva dette sier om Internett-brukerne.
Og han sier: "Hva sier det om denne gruppen?"
Det sier at de liker marihuana.
Kan du ikke forklare for meg hva som er i veien med
at folk vil at du skal gjøre det
slik at man ikke blir låst inn i et jævla bur for en forbudt plante?
"Jeg gjorde det, jeg slapp unna. Synd du ikke gjorde det.
"Så gå videre til neste spørsmål."
Se hvor mange av oss de fengsler. Det er ingenting morsomt ved det.
Tenk på hvor sinnssykt det er.
De tre siste presidentene
bekreftet at de hadde røkt marihuana.
Burde de ikke være i fengsel? De har innrømmet det, ikke sant?
Obama likte det visst.
Det gjør ham moderne. "Jeg er den kule presidenten.
"Jeg er den mest trendy presidenten. Jeg sier 'marihuana', jeg sier 'blås'.
"Det er en stor sak. Ha, ha, ha!"
Stor latter fra studentene, og hvis han hadde sittet inne,
i et føderalt fengsel, for sin marihuana og en liten blås,
ville han ikke vært USAs president.
Han sa dette i 2008:
"Jeg kommer ikke til å bruke Justisdepartementets ressurser
"til å prøve å omgå delstatenes lover i denne saken."
Sludder, det er nøyaktig det han har gjort.
Han har ondskapsfullt angrepet medisinsk marihuana-pasienter
og apoteker, så Bush blekner til sammenligning.
Han har hatt rassia hos meg. DEA har vært her.
En grunn til at vi uttaler oss om dette i dag,
er å stoppe oppfatningen at store marihuanavirksomheter
kan skjule seg under delstatens lov
og drive uten frykt for føderal håndhevelse.
En rapport utstedt i juni 2013
viste at DEA hadde utført 270 rassiaer mot medisinsk marihuana
i Barack Obamas fire og et halvt år som president.
Dette var mer enn i de 12 årene før han ble president til sammen.
Obama-administrasjonen overgikk Bush-administrasjonen
med mer enn 100 millioner dollar på halve tiden.
Folk får hetta når man sier det.
"Obama er håp og forandring! Og... Han er demokrat, en god mann!
"Du kan ikke si det om Obama!"
Han hadde et valg. Han kunne gjort som kampanjen hans lovet, og sagt:
"Vet du hva? Vi skal ikke gjøre apotekrassiaene lenger.
"Hvis dere har legalisert medisinsk marihuana,
"skal vi respektere det." Han sa det under valgkampen.
Jeg ville ikke latt Justisdepartementet straffeforfølge og utføre rassia
mot brukere av medisinsk marihuana. Det er ikke god bruk av ressursene våre.
Men hva gjorde han?
Han brukte den mest høyrevridde dama de hadde i DEA,
som var igjen etter Bush-årene, som sjef for DEA.
Hvorfor gjorde du det?
Du kunne ha valgt hvem som helst,
men du valgte den mest høyrevridde i departementet.
Hvorfor? Og det er dette folk ikke kan forstå om Obama.
Han er politiker, akkurat som de andre, så han tenker:
"Hvis jeg kan vinne litt velvilje ved å bruke denne høyrekvinnen,
"vil jeg virke svært moderat, og det vil øke sjansen til å vinne
"i 2012 med kanskje en halv prosent."
President George W. Bush, som stort sett har erkjent
at han som ung og uansvarlig og playboy, brukte kokain.
Og da han var guvernør i Texas,
undertegnet han en lov om at alle som bruker kokain,
må fengsles i minst 180 dager.
Snakker om hykleri.
Da han ble spurt om narkotika, sa han:
"Jeg vil ikke svare på marihuanaspørsmålet.
"Jeg vil ikke at ungdommer skal gjøre det jeg gjorde."
Og når man ser på intervjuer som er blitt gjort
med Bill Clinton etter presidentperioden,
innrømmet han åpent at han syns at marihuana bør avkriminaliseres.
"Tenk om du hadde en mulighet til å gjøre noe med det."
Jeg skal ikke late som jeg vet hvordan det er å være president,
men jeg vet at det er en grell kontrast mellom hvordan
alle presidenter oppfører seg før de blir president
og etter at de har blitt president.
Allmennheten burde holde politikere ansvarlig for å si én ting
når de ikke har makt, og gjøre noe annet når de får makt.
De har et retorisk knep de ofte bruker ved å si:
"Dette var noe jeg gjorde tidligere, noe jeg angrer på.
"Jeg vil ikke råde noen til det."
Så de tar avstand fra seg selv.
Og allmennheten finner seg i den slags hykleri.
De skjønner det når man påpeker det.
Men jeg skjønner ikke hvorfor de godtar det.
Det kan så være at president X
eller president Y har røkt cannabis en eller annen gang,
eller brukt andre ulovlige stoffer,
men når de når toppen, vil de undertrykke andre
for bruk av narkotika.
Det er en tanke som aldri ville ha streifet
noen av våre grunnleggere.
Hvis noen hadde reist seg på et grunnlovsmøte og sagt:
"La oss forby alkohol,"
ville det ikke ha skjedd mye.
Og det ville ikke ha vært fordi de var en gjeng med fylliker,
men fordi tanken at føderale myndigheter
hadde den slags makt over en selvstendig person,
var helt i strid med det de prøvde å oppnå med å danne et nytt land.
Det er viktig å ta avgjørelser
i offentlig politikk
basert på virkelig belegg for noe.
Hvordan utforme politikk ellers?
Bare basere den på tro?
Eller et ønske om at noe skal skje fordi man ønsker det?
Hva skal man gjøre? Stå på stedet og skrike
til man får viljen sin, som et lite barn?
Det er det noen av politikerne våre synes å gjøre.
I seks måneder jobbet jeg som politisk rådgiver på høyeste plan
i den britiske statsadministrasjonen.
Jeg ga disse lederne råd om narkotika og kriminalitet.
Målet med det var å få inn en akademiker
for å hjelpe dem med noe håndfast å basere politikken sin på.
Men det var en ganske vanskelig oppgave.
Disse embedsmennene sa de hadde lært
at det ikke var lurt å bruke beviser som utfordrer
den dominerende tankegangen som allerede styrer politikken.
Det er mye lettere å ta beviser som støtter det man allerede gjør,
og bruke dem til å rettferdiggjøre videreføring av eksisterende politikk.
En av de ledende figurene i forskningen bak narkotikapolitikk,
er professor David Nutt.
Han var statlig rådgiver for ACMD.
ACMD er Det veiledende råd om misbruk av narkotika.
Vi hadde en skala for skadevirkninger, og så tok vi 20 stoffer
og rangerte alle på disse 16 skadevirkningene.
Og da vi satte det hele sammen
i et dataprogram kalt Multi-Criteria Decision Analysis,
oppdaget vi at det mest skadelige stoffet av alle var alkohol.
Det viste at narkotikalovene,
som ignorerer det mest skadelige stoffet, alkohol,
faktisk bygget på en misoppfatning av skadevirkninger.
Politikerne ønsket å få en eller annen politisk fordel
ved å være harde mot cannabis, og studien viste:
"Vent litt, cannabis er mye mindre skadelig enn alkohol."
Jeg trodde jeg ville bli oppmuntret til å fortelle den vitenskapelige sannheten.
Og så plutselig en ettermiddag fikk jeg en telefon med budskapet:
"Du må trekke deg."
Jeg spurte: "Hvorfor?" Han sa:
"Fordi du gir blandede signaler. Vi må ha en fast linje.
"Cannabis er dårlig, alkohol er bra.
"Når vi sier du må trekke deg, betyr det at du har sparken."
Så jeg fikk sparken.
Professor Nutts oppsigelse kom etter at han våget å antyde at stoffer
som cannabis og ecstasy er mindre skadelige enn alkohol og tobakk.
Det var en svært interessant opplevelse, for her
har man tilbragt 10 år av livet med å gjøre det man vet er rett,
og det man vet at, om det ble akseptert av myndighetene,
ville være bedre for samfunnet, og av enkle politiske grunner
blir man så offentlig ydmyket.
Etter et opphetet ordskifte på Sky News i går,
gjentok Alan Johnson gjentok sitt syn i et brev til Guardian i dag:
"Professor Nutt fikk ikke sparken for sitt syn,
"som jeg respekterer, men er uenig i.
"Han ble bedt om å gå fordi han ikke kan være både regjeringens veileder
"og kjempe mot regjeringens politikk."
Men det slo tilbake på regjeringen
fordi oppsigelsen hans tiltrakk seg en enorm medieoppmerksomhet.
Plutselig handlet ikke debatten bare om
denne ekspertkomiteen var på rett spor mht narkotika,
men det var en debatt om vitenskapens rolle i politikken.
Det bringer oss til et interessant spørsmål.
Hvis ikke beviser spiller den rollen vi tror den gjør i politikken,
hva gjør det da?
Det viser seg at det er noe som heter lobbyvirksomhet.
Og hva er lobbyvirksomhet?
Det er ment å være ganske enkelt å få tilgang til politikerne
og fremme saken din.
Så det amerikanske folk kan gjøre det like mye som en interesseorganisasjon kan.
Det er slik det er ment å være, og politikeren overveier det så.
Og sier: "Dere har begge interessante argumenter,
"men jeg vil velge en side."
Slik er det ikke i det hele tatt lenger.
Ok? Virkeligheten har blitt slik
at to parter kommer med to sjekker, og den som har den største, vinner.
Det er lobbyvirksomhet i korthet.
Så om det er forsvarsleverandører eller private fengsler
eller hvem det er som gir penger til den saken,
så vinner de. De vinner ikke av og til.
De vinner hele tiden.
Jeg tror Bill Hicks sa det best.
Bill Hicks sa: "Dette er mitt inntrykk av amerikansk politikk."
Han fortsetter: "Det er en mann som holder to dukker."
Og folk sier: "Jeg liker dukken til høyre best.
"Jeg tror dukken til venstre passer min tro.
"Men vent et øyeblikk.
"Det er én mann, og han holder begge dukkene."
Etter at aksjeselskaper ble tillatt å bruke penger på politikk,
har de eid politikken.
Selskaper er mennesker, min venn.
Vi kan øke skattene... Klart det.
Alt selskaper tjener går til syvende og sist til personer, så...
Hvor tror du de havner?
Du gir meg penger, jeg gjør deg tjenester. Alle har blitt vant til det.
Nå blunker ikke engang mediene, men tenker:
"Er man flink til å skaffe penger, må man være en god politiker."
Hva har det med å tjene folket å gjøre?
Vet du at 95 prosent av tiden
vinner den som har mest penger, kongressvalget
på nasjonalt plan?
Blås i om du er liberal eller konservativ.
Det viktigste er om du har mest penger.
I 2012-valget
brukte de 6 milliarder dollar på alle de nasjonale valgene.
De brukte en milliard på Obamas valgkamp,
en milliard på Romneys valgkamp, og fire milliarder
på alle senat-og kongressvalgene.
Det er store givere, og de bruker ikke 6 milliarder dollar for moro skyld.
De bruker 6 milliarder dollar for å få tilbake 12 eller 60 milliarder.
Jeg har en valgkamp. Jeg trenger penger. Hvem har penger?
Denne kvinnen med fire barn,
som selger marihuana for 31 dollar, har ingen penger.
Men den bankmannen, Wall Street-fyren, forretningsmannen,
jeg tror de har noen dollar å rutte med.
Det blir faktisk en understrøm
for hver eneste lovgivende handling.
Alle er opptatt av å bli gjenvalgt.
Alle er opptatt av hvordan de kan selge seg,
ikke til velgerne sine,
men til lobbyfolkene og interessegruppene.
Det ødelegger rammeverket og fundamentet
for den verden vi lever i.
Hva skjer med samfunnet
når de som er valgt til å representere allmennheten,
ikke lenger er motivert til å gjøre det?
Hvordan kan balansen gjenoppnås?
Hva annet kan forandre rammeverket for verden rundt oss?
Hvis man tenker på kommunikasjonsmiljøet vårt,
er Internett et enormt vendepunkt.
Før var informasjonskildene vi hadde,
stort sett institusjonsbaserte.
Dette svært sterke filteret brytes ned, og det gir folk over hele verden
sjansen til å tenke selv.
Det leie med dette er at ingen respekterer bøker lenger.
Bøker går ut av vinduet, og alle leser fra de helsikes skjermene.
Det er så lett å google ting.
Alle er sier: "La oss sjekke Google."
Nei! Dette irriterer meg virkelig.
Hvor får dere mesteparten av nyhetene fra i dag?
- Jeg tror det er Internett. - Ja.
Plutselig er det en annen verden.
De som styrer store medier, kontrollerer ikke lenger
hele dette mediemiljøet.
I England er vi ikke avhengige av dagsavisene
og frykten som politikere har for to eller tre publikasjoner.
Blogger har blitt media. Det foregår virkelig en offentlig debatt.
Dette kan sammenlignes med de offentlige torgene i Aten eller Roma.
Det er frihet til å gjøre det man vil.
Ingen kan si hva du kan og ikke kan gjøre på Internett.
Du kan gjøre hva pokker du vil, når du vil.
Du kan få kontakt med noen i et annet land,
som kanskje har informasjon som kan opplyse verden.
Vi vet ikke alt i Amerika. Vi kjenner bare halve historien.
Jeg var trangsynt.
Jeg tenkte på California og livsstilen jeg vokste opp i.
I Alice i eventyrland sto det noe sånt som dette:
"Hvordan vet jeg hva jeg syns før jeg hører hva jeg har å si?"
På Internett kan man faktisk uttrykke seg høyt.
Man kan legge en ny dimensjon til det å tenke, og for første gang,
hvis man har en mening, kan man gå ut og uttrykke den,
og man kan fremme den og få oppmerksomhet for den.
Legg det ut, og før du vet ordet det, kan en million mennesker følge deg,
snakke med deg og respektere ditt syn.
Eller de kan kritisere synspunktene dine.
Plutselig er det problemer som aldri ville ha blitt drøftet før,
som nå blir drøftet.
Det finnes små samfunn basert på oppfatninger og tanker,
og som så vokser til andre tanker og annen programmering,
og det er merkelig om man så på det på en oversikt eller et diagram.
"Opte-prosjektet" Internett-kart
Når det gjelder krigen mot narkotika, har Internett vært fantastisk.
Det var en stor tørst etter sannheten,
så hver gang denne sannheten lekket ut på Internett,
kastet folk seg over den.
"Har marihuana medisinsk nytte?
"Oi, hadde Richard Nixon allerede rapporten
"om at marihuana ikke var helsefarlig?"
De kaster seg over den og tenker:
"Takk og lov at det finnes noe som gir meg tilgang til sannheten."
Jeg var første gang på Internett i 94,
men det gjorde egentlig ingenting.
Det var der liksom bare, og ingen visste hva som foregikk.
"Du har e-post!"
-Alle jeg kjenner bruker det. - E-post.
Direktemeldinger.
Beste måten å holde kontakten.
Du har e-post.
Med 56k er forbindelsene nå raskere enn noen gang!
Det er raskt!
Hvis du har telefonlinje, kan du gå på Internett.
Hva blir det neste?
E-post var bare noe dritt, men sakte, men sikkert
ble det det vekselvirkende uhyret som det er i dag.
Alt man trenger å vite om marihuana,
er enkelt å finne.
Man kan forandre syn øyeblikkelig.
I gamle dager, da det var 20 hippier som satt der
og prøvde å legalisere marihuana med flygebladene sine,
var det umulig å kontrollere fakta.
Det hørtes ut som en gal hippie.
Vent, mener du at marihuana er trygt og hjelper deg med hodepine,
angst og all verdens viktige medisinske ting
som vi tar en masse piller for?
Ja, liksom, gamle hippie.
Men i dag er disse hippiene på Internett, og de har bevis
og fakta, og nå tenker vi:
"Oi, det er ingen gal hippie. Det er en smart hippie."
Jeg kan ta opp denne telefonen, og i løpet av sekunder
kan jeg google innfløkte spørsmål
som ville ha krevd lang utdannelse for å kunne besvare før.
Det har blitt så vanlig
at vi ikke er klar over hvor vanvittig det er.
Det er et kulturendrende virkelighetsomslag.
Folk som meg, som måtte lese om ting i et leksikon
og faktisk gå til et bibliotek og finne bøker om ting,
jeg er en jævla dinosaur.
De som vokser opp i dag, har hatt Internett hele veien.
De vet ikke hvordan verden er uten Internett.
Internett begynner å påvirke politikken,
men den gamle drivkraften klamrer seg hardnakket fast,
irriterende og urovekkende.
Etter den siste NSA-lekkasjen tror jeg man ser et svært konkret eksempel
på at politikere forsøker å ødelegge ytringsfriheten.
Å innhente data om og spionere på folk er en form for trusler.
Hvis du vet at myndighetene overvåker det du gjør,
og du vet at myndighetene overvåker det du sier
og det du kjemper for,
er det mindre sannsynlig at du er politisk aktiv.
Det er mer sannsynlig at du lar deg skremme av makten.
De bruker det som en måte å be oss klappe igjen på.
Vesten kjempet i 500 år for å oppnå disse grunnleggende rettighetene,
og hvis vi bare gir dem bort tankeløst, må vi igjen kjempe
i mange hundre år for å få dem tilbake.
Det er veldig vanskelig å oppnå menneskerettigheter.
Det er lett å gi dem fra seg.
Samfunnsstøttene er livredde for Internett,
fordi det er det eneste de ikke kan kontrollere.
Så de kontrollerer politikerne ved bidrag,
de kan kontrollere TV ved reklame,
men Internett er Det ville vesten, og de kan ikke ta det.
Samme hvor mye de prøver å tette alle hullene,
synes sannheten å komme ut på en eller annen måte.
Det er så å si hele verden som deler med hverandre,
og den ene tingen vi deler som virkelig skader dem,
er sannheten.
Tendensen, hvis man er oppmerksom, er helt klart oppløsning av grenser
mellom mennesker, ideer og informasjon.
Og det hele kommer til å tilspisse seg.
"VIPPEPUNKTET ER ØYEBLIKKET NÅR EN IDÉ, TREND ELLER SOSIAL ADFERD
"KRYSSER EN TERSKEL OG SPRER SEG SOM EN LØPEILD" Malcolm Gladwell
De første sprekkene i forbudets monolitt har allerede kommet.
Plutselig har Washington og Colorado
faktisk lyktes med å vedta lover ved folkeavstemming,
og bli de første jurisdiksjonene i verden til å gjøre det.
Første dag med lovlig marihuanasalg i Colorado
Det som foregår i USA, er at hele grunnlaget
for krigen mot narkotika blir fjernet
av befolkningen i USA selv.
Washington og Colorado, som gjør det lovlig, sier:
"Det er faen meg lovlig her. Punktum.
"Det er ikke medisinsk lovlig. Det er lovlig."
Og DEA sier: "Hei, pass dere!"
Hva skal det bety?
Kom igjen, hva skal man med avstemninger,
hvis det er en lov som innbyggerne ønsker,
og dere likevel gjør alt dere kan for ikke å anerkjenne den?
Hvordan kan dere be folket tro på prosessen
hvis dere ikke vil respektere avstemningen?
Dere kan ikke be folk om å stemme. De vil ikke.
Det som må til for åpne dette fullstendig,
er at flere delstater sier: "Vet du hva? Vi vil legalisere."
De blir en kraft som kan få slutt på stillstanden.
Det er da du begynner å ta det som er ditt,
istedenfor å vente på at aksjeselskapene og myndighetene
skal gi deg det de syns du fortjener.
Én etter én trosser delstatene de føderale myndighetene
og tar hensyn til det innbyggerne ønsker
og endrer lokale lover.
Etter hvert som dette skjer stadig oftere i USA,
vil det skje oftere i resten av verden også.
Internasjonale narkotikamyndigheter har gjort det klart
at Washington og Colorado bryter FNs narkotikaavtaler.
De bryter praktisk talt internasjonal lov,
og at USA,
pga det som skjer i Washington og Colorado,
også bryter FN-avtalene.
Gitt at FNs narkotikatraktater i stor grad ble drevet frem av USA
i første omgang, setter det dem i en ganske underlig situasjon,
der noe de tok initiativ til,
nå er noe de blir straffet og fordømt for å bryte.
For hvordan kan de tvinge disse skadelige lovene
og avtalene på resten av verden,
når de legaliserer det i sin egen bakgård?
Det gjør det svært vanskelig for USA
å prøve å holde andre land i tømme.
Uruguay. De prøver ut en helt ny tilnærming,
og det er at Staten selger marihuana i marihuanabutikker
over hele Uruguay.
Over hele Europa, i Australia og over hele verden,
har korthuset allerede begynt å rase.
Til og med før denne dokumentaren kommer på luften,
vil det sikkert være flere delstater
Opprop om legalisering av marihuana i Alaska
som har handlet og endret cannabisens juridiske status.
Stort fremskritt i dag for dem som håper på legalisering av marihuana i Alaska.
Kampanjen for å regulere marihuana leverte over 45000 underskrifter
til viseguvernøren.
Det er umulig å holde tritt med forskningen
og den politiske utviklingen.
En konstant strøm av bøker, dokumentarer, podkastinger og blogginnlegg.
Informasjonen er overveldende, og de kan ikke unngå å skjønne det.
Slik dere ikke kan slutte å lage dokumentarer om det,
slik jeg ikke kan slutte å snakke om det på scenen eller i en podkasting.
Det rare er at om 10 år
vil man se filmen og tenke: "Det er latterlig.
"Husker du da de måtte lage filmer om legalisering av marihuana?"
Og det er en av grunnene til at informasjonsalderen som vi har i dag,
er så jævla viktig.
Det er så viktig fordi det aldri har vært i folkets hender før.
Og det er det som har skjedd.
I hendene på folket ser man mer fremskritt på 10 år
enn vi har hatt på de 200 årene før.
For det myldrer. Alle de grådige svinene prøver å holde fast ved det,
men det er som å stå midt i elven
og prøve å fange all laksen med hendene.
Det nytter ikke.
Verden beveger seg allerede. Vi er allerede med slik vi ønsker.
De gjør det i Seattle, Washington. Som rekreasjon.
Jeg skal dit så snart jeg er ferdig her.
Avkoblende arbeid.
Jeg tror samfunnsstøttene begynner å skjønne det.
De er klar over at det ikke lenger er i deres interesse
å demonisere cannabis.
Det gir ikke mening å prioritere
å fokusere på narkotikabrukere i en delstat som allerede har sagt
at ifølge delstatsloven er det lovlig.
Når man ser en bred sosial forandring i samfunnet,
og man innser at man ligger i bakkant,
da skjønner man ganske snart at man må følge utviklingen.
Det ser ut til at de faller under vekten av alt dette.
De bare følger strømmen for å holde seg i live.
Det spiller ingen rolle hvorfor folk hopper av,
så lenge de hopper av.
I 2009 skrev du en artikkel i Time: "Hvorfor nei til marihuana."
Du har forandret mening.
Som en del av tankeprosessen min
har jeg nylig bedt om unnskyldning for tidligere artikler,
fordi jeg tror vi har blitt forferdelig og systematisk villedet her i landet
en god stund, og jeg sto for en del av dette.
En forandring finner sted i kulturen vår.
Spørsmålet er igjen aktuelt.
Vil kreftene som støtter deregulering av marihuana,
spille for høyt på et eller annet vis som lar forkjemperne for fengsling
få overtaket på dem?
Krigen mot marihuana er et symptom
på noe som er prinsipielt galt i dette landet.
Vi må finne veien, for media vil ikke gjøre noe.
Ingen president vil komme og forandre ting.
Det kommer nedenfra og opp, ikke ovenfra og ned.
Så man kan ha små seire, men det er å lappe på ting.
Femti års dokumentasjon sier: "Det fungerer ikke."
Og hva gjør vi i morgen?
Nøyaktig det samme.
Sannheten er ikke å gjenta det alle rundt deg automatisk sier.
Det er ikke å gjenta det alle vil klappe deg på skulderen for å si.
Det er å se etter de tingene som folk ikke vil klappe deg på skulderen for å si,
for det er de tingene folk virkelig trenger å vite.
Og når du er overbevist om noe av den karakter,
da er det din plikt å kjempe for det.
Det er sannheten.
Vi må finne ut: A, at vi er her midlertidig,
og det er vi som må overlevere
dette jævla rotet til barna våre.
Og med mindre vi driver denne verden med tanke på bærekraft
for kulturen, bærekraft for fellesskapet,
bærekraft for menneskeheten generelt,
vil man møte motvilje overalt.
Noen profitterer, noen mislykkes og noen blir trakassert,
men grunnen til at vi er så kompliserte,
er også grunnen til at jeg tror vi har håp.
Åtte år og to filmer senere,
står vi nok en gang igjen med flere spørsmål enn svar.
Hva gjør vi nå?
Hvordan går vi fremover uten å ta to steg tilbake?
Og igjen har vi det evige spørsmålet
som vi ikke synes å bli kvitt.
Vil marihuana noensinne legaliseres fullt ut?
Sannsynligvis ja.
Ja visst. Det er jeg ikke i tvil om.
Marihuanaforbudet er en zombie. Et vandrende lik.
Det kan gå flere tiår, men historisk sett er det et blaff.
Jeg tror marihuana vil bli legalisert og avgiftsbelagt i min levetid.
Om vi noensinne får Singapore til å gjøre det, gjenstår å se.
På verdensbasis?
Jeg kan se Iran gjøre det, kan ikke du?
Istedenfor å ta én by, én delstat om gangen,
gjør det lovlig overalt og sprett korken, kom igjen.
Jeg tror det er like rundt hjørnet, men det har jeg alltid trodd.
Jeg har tatt feil så langt, så jeg tar sikkert feil nå. Jeg vet ikke.
Jeg tviler veldig på det.
Jeg tror at kreftene som styrer hvordan ting fungerer
i USA, vil gi oss mange prosesser
før vi kommer til full legalisering.
Jeg kan dø med visshet om at det er uunngåelig nå.
De kommer aldri til å få katten tilbake i sekken nå.
Den er ute.
Og det vi ser nå, er en kultur som strever med å tilpasse seg
dagens virkelighet.
Det kommer et punkt da dette trolig vil ta slutt,
men hvis det ikke er i dag,
vil en eller annen bli fengslet i dag, en eller annens liv vil bli ødelagt i dag.
Og dette gjelder trolig hundrevis av mennesker.
Å begynne å vise forståelse av menneskeheten,
er så i strid med vår tankegang.
Det er: "Kast nøkkelen, la oss sperre dem inne."
Og du tror på det, helt til din egen sønn eller datter
eller vennene dine eller du selv havner i det samme marerittet.
Da tenker man: "Herregud. Nå forstår jeg."
Men gjør du det?
Til minne om Anne Harvey
og de som gikk tapt under innspillingen av denne filmen